Номер провадження: 22-ц/813/3967/25 
Справа № 522/16263/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2024 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду міста Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,
До суду надійшла заява представника відповідача про забезпечення доказів по цивільній справі № 522/16263/23 шляхом призначення повторної судово-технічної експертизи документів(оригіналів 7-ми боргових Розписок), проведення яких доручити Одеському науково-дослідницькому інституту судових експертиз (65011, м. Одеса, вул.Успенська, 83/85, тел.: 048-722-14-71, електронна адреса: odndise@gmail.com ) і на вирішення яких поставити наступні питання:
1. Чи писалася розписка від 10.09.2003 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 65000 доларів США у 2003 році чи у 2021 році?
2. Чи писалася розписка від 14.10.2004 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 70000 доларів США у 2004 році чи у 2021 році?
3. Чи писалася розписка від 27.12.2004 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 20000 доларів США у 2004 році чи у 2021 році?
4. Чи писалася розписка від 16.08.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 15000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році?
5. Чи писалася розписка від 20.09.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 15000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році?
6. Чи писалася розписка від 16.11.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 5000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році?
7. Чи писалася розписка від 19.02.2006 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 5000 доларів США у 2006 році чи у 2021 році?
8. Визначити відносну давність кожного окремого паперу, на якому міститься текст кожної окремої Розписки від імені ОСОБА_1 від 10.09.2003 року, від 14.10.2004 року, від 27.12.2004 року, від 16.08.2005 року, від 20.09.2005 року, від 16.11.2005 року, від 19.02.2006 року.
Мотивує вимоги тим, що вказаний Висновок експертизи № 24-4158 є необ`єктивним, упередженим і неповним, тому необхідно призначити повторну судово-технічну експертизу документів (оригіналів 7-ми боргових Розписок), а також внести уточнення до переліку питань, визначених Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по даній цивільній справі № 522/16263/23 від 20.06.2024 року, а саме призначити по справі повторну судову технічну експертизу документів з питань №№ 1-7 та доповнити цей перелік питаннь додатковим питанням № 8. Визначити відносну давність кожного окремого паперу, на якому міститься текст кожної окремої Розписки від імені ОСОБА_1 від 10.09.2003 року, від 14.10.2004 року, від 27.12.2004 року, від 16.08.2005 року, від 20.09.2005 року, від 16.11.2005 року, від 19.02.2006 року
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Ляшкевич Дмитра Володимировича про призначення повторної судової технічної експертизи - відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду,  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2024 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції грубо порушив процесуальний порядок розгляду письмової «Заяви про забезпечення доказів по справі шляхом призначення повторної судово-технічної експертизи документів», передбачений ст.ст. 116, 117, 118 ЦПК України і п. 2 ч. 1 ст. 353 ЦПК України. Так, сторона відповідача 1: ОСОБА_1. звернулась 18.12.2024 р. до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» саме із письмовою «Заявою про забезпечення доказів по справі шляхом призначення повторної судово-технічної експертизи документів». з належною сплатою судового збору за подання заяви про забезпечення доказів та саме в порядку ст.ст. 116, 117, 118 ЦПК України.
Однак, незважаючи на, що на початку описової частини оскаржуваної Ухвали суд зазначив про те, що, цитую: «До суду надійшла заява представника відповідача про забезпечення доказів по цивільній справі №522/16263/23... шляхом призначення повторної судово-технічної експертизи документів (оригіналів 7-ми боргових Розписок)», однак в порушення ст.ст. 116, 117, 118 ЦПК України і п. 2 ч. 1 ст. 353 ЦПК України означену Заяву про забезпечення доказів суд з невідомих підстав чомусь розглянув не в порядку ст.ст. 116, 117, 118 ЦПК України, а просто як звичайне клопотання.
А також, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 353 ЦІК України суд ще й зазначив у резолютивній частині, що, цитую: «Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає».
Крім того, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції неповністю з`ясував обставин, що мають значення для справи: наведені стороною відповідача 1: ОСОБА_1. обставини того, що вказаний Висновок № 24-4158 є необ`єктивним, упередженим і неповним, виходячи з наступного: 
1) на стор. 2 у абз. 2 Висновку експерт ОСОБА_5 дійшов висновку про наявність опечатки у питанні № 6 в Ухвалі Приморського районного суду м. Одеси по даній цивільній справі №522/16263/23 від 20.06.2024 року, однак замість того, щоб звернутись до суду в порядку ст. 269 ЦПК України за виправленням описки в ухвалі, експерт ОСОБА_5 самостійно, всупереч ст. 269 ЦПК України, фактично перебрав на себе повноваження суду і самостійно виправив описку в Ухвалі Приморського районного суду м. Одеси по даній цивільній справі № 522/16263/23 від 20.06.2024 року, після чого прийняв до вирішення питання № 6 у своїй власній редакції. Однак, оскільки всі питання до експертизи були чітко прописані в Ухвалі, то самостійна зміна експертом змісту питання №6 є, одночасно, протизаконною самостійною зміною експертом змісту/тексту Ухвали Приморського районного суду м. Одеси по даній цивільній справі № 522/16263/23 від 20.06.2024 року, що суперечить ст. 269 ЦПК України і є прямим грубим порушенням закону з боку експерта ОСОБА_5, оскільки за законом експерт не наділений повноваженням самостійно змінювати текст/зміст судових рішень. Отже, Висновок експертизи № 24-4158 був складений експертом ОСОБА_5 із порушенням діючого законодавства та не може вважатись об`єктивним, з огляду на дивовижну, самостійну і безпідставну, «ініціативу» експерта ОСОБА_5; 
2) питання експерту, які були поставлені в Ухвалі Приморського районного суду м. Одеси по даній цивільній справі № 522/16263/23 від 20.06.2024 року, жодним чином не передбачали дослідження давності самого паперу, на якому були виконані всі 7(сім) боргових Розписок. Однак, з невідомих підстав, експерт ОСОБА_5 самостійно взявся досліджувати (окрім давності написання тексту 7-ми Розписок) в розділах №№ 5, 6, 7 Висновку експертизи №24-4158 і структуру самого цього паперу, і мінеральний склад цього паперу, і, навіть, ознаки штучного старіння цього паперу. Постає питання, чому експерт ОСОБА_5 , за відсутності питань від суду щодо самого паперу, і без узгодження із судом та учасниками справи, самотужки невмотивовано вийшов за межи питань судової Ухвали Приморського районного суду м. Одеси по даній цивільній справі №522/16263/23 від 20.06.2024 року. Це свідчить про упередженість і необ`єктивність експерта ОСОБА_5 під час проведення технічної експертизи всіх (сьома) боргових Розписок, та, можливо, про певну особисту зацікавленість експерта завдяки сторонньому впливу невідомої сторонньої особи;
3) при цьому, експерт ОСОБА_5 , за відсутності питань від суду щодо самого паперу, і без узгодження із судом та учасниками справи , самотужки невмотивовано вийшов за межи питань судової Ухвали Приморського районного суду м. Одеси по даній цивільній справі №522/16263/23 від 20.06.2024 року. Однак при цьому, чомусь експерт ОСОБА_5 так і не дав своєї чіткої відповіді щодо давності самого паперу, на якому були складені всі 7(сім) боргових Розписок. Наприклад, експерт ОСОБА_5 (якщо вже всупереч Ухвалі суду самостійно взявся досліджувати давність паперу в наявність ознак штучного старіння цього паперу), мав би тоді, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, надати одночасно й відповідь на питання: Чи співпадає вік (давність) кожного паперу листа кожної окремої Розписки із віком (давністю) написання кожної окремої Розписки ? Або визначити відносну давність кожного окремого паперу, на якому міститься текст кожної окремої Розписки від імені ОСОБА_1 від 10.09.2003 року, від 14.10.2004 року, від 27.12.2004 року, від 16.08.2005 року, від 20.09.2005 року, від 16.11.2005 року, від 19.02.2006 року.
Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 01.07.2025 року о 15:00 годині,  ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Присутній в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції представник  ОСОБА_4 адвокат Кліменко Володимир Павлович не заперечував проти розгляду справи за фактичної явки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість сторін по справі про розгляд справи та відсутності від них клопотань про відкладення судового засідання, колегія суддів не бачить перешкод для розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у  задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Ляшкевич Дмитра Володимировича про призначення повторної судової технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, у клопотанні про призначення повторної судової технічної експертизи представник відповідача не зазначає підстав, передбачених законом, для проведення повторної експертизи, тому у його задоволені необхідно відмовити.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та виходить з наступного.
Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Відповідно до ч. 2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
За змістом частин другої, третьоїстатті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
За правилом статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. Крім того, у разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
У відповідності до частини першоїстатті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Положеннями статті 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.
Таким чином, процесуальним законом передбачено дві підстави для призначення судом повторної експертизи, а саме: у випадку, якщо висновок експерта висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.
Отже, проведення повторної експертизи можливе у випадку, коли: 1) висновок експерта недостатньо обґрунтований; 2) висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи. Повторна експертиза за клопотанням сторони може призначатися судом не в будь-якому випадку, коли сторона буде вважати це необхідним, а лише за наявності передбачених законом умов, із яких формується предмет дослідження судом при розгляді клопотання про призначення експертизи.
Відповідно до ч.1 статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).
Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 №1950/5, додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). У разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.
Згідно із п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку, суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 31.01.2024 клопотання представника відповідача ОСОБА_7 про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено
Призначено по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики судову - технічну експертизу документів, на вирішення якої поставити наступні питання:
1.Чи писалася розписка від 10.09.2003 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 65000 доларів США у 2003 році чи у 2021 році ?
2.Чи писалася розписка від 14.10.2004 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 70000 доларів США у 2004 році чи у 2021 році ?
3.Чи писалася розписка від 27.12.2004 року, згідно якої ОСОБА_1 взявв борг у ОСОБА_3 20000 доларів США у 2004 році чи у 2021 році ?
4.Чи писалася розписка від 16.08.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 15000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році ?
5.Чи писалася розписка від 20.09.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 15000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році ?
6.Чи писалася розписка від 16.11.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 5000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році ?
7.Чи писалася розписка від 19.02.2006 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 5000 доларів США у 2006 році чи у 2021 році?
Проведення експертизи доручити судовим експертам «Одеського науково_дослідного інституту судових експертиз».
Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_7 .
У розпорядження експертів надати цивільну справу № 522/16263/23.
Зобов`язати ОСОБА_3 надати у розпорядження експертів оригінали розписок від 10.09.2003 року, 14.10.2004 року, 27.12.2004 року, 16.08.2 року, 20.09.2005 року, 16.11.2005 року, 19.02.2006 року (копії яких знаходяться в матеріалах справи т.1 а. с. 21-27).
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
26.03.2024 року до суду надійшов лист Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №24-1136 Про організацію виконання експертизи та умов ії проведення, копія якого направлена учасникам процесу та 27.03.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 та представника позивача про повну згоду на проведення експертизи документів та часткове пошкодження оригіналів боргових розписок.
Отже, для проведення судово-технічної експертизи документів за спеціальністю 2.2 «Дослідження матеріалів документів» (експертизи давності виконання документів), призначеної ухвалою від 31.01.2024 року за матеріалами цивільної справи № 522/16263/23 (провадження №2/522/546/24) необхідно:
- залучити експерта з відповідним досвідом та кваліфікацією (пропонуємо залучити експерта з відповідним досвідом та кваліфікацією - ОСОБА_8 , який відповідає вимогам ст. 72 ЦПК України (у разі відсутності заперечень (відводів) щодо особи експерта);
- в порядку п. 4 ст.108 ЦПК України надати дозвіл на часткове пошкодження запису (ів) в оригіналі (ах) документу (ів), в межах необхідних для проведення експертизи відповідно до методик проведення судових експертиз (вказане пошкодження є таким що, забезпечує можливість проведення додаткових або повторних експертиз)30.04.2024 року матеріали справи повернено без виконання.
Ухвалою від 20.06.2024 року матеріали справи направлені до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення судово - технічної експертизи документів, згідно ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 31.01.2024.року.
У розпорядження експертів направлені матеріали цивільної справи № 522/16263/23, а також оригінали розписок від 10.09.2003 року, 14.10.2004 року, 27.12.2004 року, 16.08.2005 року, 20.09.2005 року,16.11.2005 року, 19.02.2006 року (копії яких знаходяться в матеріалах справи т. 1 а. с. 21-27). Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою від 05.05.2024 провадження по справі поновлено, а ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 20.06.2024 матеріли справи направлені до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення судово - технічної експертизи документів, згідно ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 31.01.2024 року. У розпорядження експертів направлені матеріали цивільної справи, також оригінали розписок від 10.09.2003 року, 14.10.2004 року, 27.12.2004 року, 16.08.2005 року, 20.09.2005 року, 16.11.2005 року, 19.02.2006 року (копії яких знаходяться в матеріалах справи т. 1 а. с. 21-27). Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
11.11.2024 року до суду надійшов висновок експерта, з якого вбачається, що за наслідками експертного дослідження, судовим експертом встановлено, що рукописні тексти розписок, датованих: 10.09.2003 року, 14.10.2004 року, 27.12.2004 року, 16.08.2005 року, 20.09.2005 року, 16.11.2005 року, 19.02.2006 року, написаних та підписаних від імені ОСОБА_1 , про отримання у борг у ОСОБА_3 коштів «65 000 у. е», «70 000 у. е», «20 000 у. е», «15 000 у. е», «50 000 у. е», «5 000 у. е» фактично виконувались у 2021 році.
При цьому, у висновку зазначено, що в т. 2 а. с. 49, питання № 6 ухвали містить описку в сумі грошових коштів, відповідно до п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у чинні редакції), виходячи с фактичного змісту розписки від 16.11.2005 року питання прийнято в наступній редакції:
6.Чи писалася розписка від 16.11.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 50000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році?
12.11.2024 року по справі поновлено провадження.
18.12.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача про забезпечення доказів по цивільній справі № 522/16263/23 шляхом призначення повторної судово-технічної експертизи документів(оригіналів 7-ми боргових Розписок), проведення яких доручити Одеському науково-дослідницькому інституту судових експертиз (65011, м. Одеса, вул.Успенська, 83/85, тел.: 048-722-14-71, електронна адреса: odndise@gmail.com ) і на вирішення яких поставити наступні питання:
1. Чи писалася розписка від 10.09.2003 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 65 000 доларів США у 2003 році чи у 2021 році?
2. Чи писалася розписка від 14.10.2004 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 70 000 доларів США у 2004 році чи у 2021 році?
3. Чи писалася розписка від 27.12.2004 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 20 000 доларів США у 2004 році чи у 2021 році?
4. Чи писалася розписка від 16.08.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 15 000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році?
5. Чи писалася розписка від 20.09.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 15000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році?
6. Чи писалася розписка від 16.11.2005 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 5 000 доларів США у 2005 році чи у 2021 році?
7. Чи писалася розписка від 19.02.2006 року, згідно якої ОСОБА_1 взяв в борг у ОСОБА_3 5 000 доларів США у 2006 році чи у 2021 році?
8. Визначити відносну давність кожного окремого паперу, на якому міститься текст кожної окремої Розписки від імені ОСОБА_1 від 10.09.2003 року, від 14.10.2004 року, від 27.12.2004 року, від 16.08.2005 року, від 20.09.2005 року, від 16.11.2005 року, від 19.02.2006 року.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Ляшкевич Дмитра Володимировича про призначення повторної судової технічної експертизи - відмовлено.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що подаючи заяву про забезпечення доказів шляхом призначення повторної судово-технічної експертизи документів, представник відповідача, керувався положеннями ст. ст. 116, 117, 118 УПК України, та сплатив відповідно судовий збір як за подану заяву про забезпечення доказів.
Проте, суд першої інстанції, розглядаючи подану заяву, керувався положеннями ст. ст. 103, 113, 259, 260 ЦПК України, тобто як заяву про призначення повторної експертизи, що суперечить змісту поданої заяви представника відповідача та його мотивів. 
Суд першої інстанції мав надати оцінку обґрунтованості такої заяви, розглядаючи у відповідності до вказаних заявником положень.
Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що вже є самостійною підставою для її скасування.
Крім того, предметом позову у даній справі є стягнення боргу за борговими розписками від 10.09.2003 року, 14.10.2004 року, 27.12.2004 року, 16.08.2005 року, 20.09.2005 року, 16.11.2005 року, 19.02.2006 року. 
При цьому, згідно висновку експерта №24-4158 від 01 листопада 2024 року вбачається, що в розділі № 5, який називається «Дослідження структури паперу», розділі 6 «Дослідження мінерального складу паперу…», розділі 7 «Дослідження ознак штучного старіння», опосередковано експерт піднімав питання щодо структури самого паперу, його давності, можливого штучного старіння, проте у зв`язку з тим, що таке питання не містилось в ухвалі про призначення експертизи, у висновку експерта відсутня відповідь щодо давності паперу.
Таким чином, слушними є доводи апеляційної скарги, на необхідність постановлення експерту питання, щодо визначення відносної давності кожного окремого паперу, на якому міститься текст кожної окремої Розписки від імені ОСОБА_1 від 10.09.2003 року, від 14.10.2004 року, від 27.12.2004 року, від 16.08.2005 року, від 20.09.2005 року, від 16.11.2005 року, від 19.02.2006 року.
Згідно з пунктом 1.2.13 "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень" від 08.10.1998 № 53/5, з подальшими змінами та доповненнями, експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Додатковою, зокрема, є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріали (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що у справі може бути призначена додаткова експертиза - у випадку, якщо висновок експерта є неповним або неясним або нова експертиза, якщо питання, яке підлягає з`ясувати має істотне значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вірно врахував, що перелік питань, які заявник намагається поставити перед експертом не входив до питань, на які експерт надав відповідь у висновку № 24-4158 і тому експертиза про призначення якої просить заявник вже не може вважатися повторною, яка проводиться експертом по тим же питанням і як правило за тим ж матеріалами, які досліджувались первісною експертизою (крім випадків порушення порядку отримання судом дослідних матеріалів, що призвело до передачі первісному експерту штучно створених зразків, зокрема експериментальних зразків підписів, які не відбирались безпосередньо в судовому засіданні судом, а були надані суду стороною вже виконаними без ідентифікації належності цих зразків особі в якої вони мали відбиратись фактично).
Разом з тим вірно визначившись з видом експертизи, яку просить призначити сторона і яку ініціатор призначення помилково іменує, як повторну, суд першої інстанції не надав належної оцінки актуальності такої експертизи для повноти встановлення обставин та правильності вирішення спору по суті.
Не надання судом такої оцінки позбавило суд необхідності навести мотивування справедливого балансу між вимогами до процесуальної поведінки сторін та наслідків недотримання її сторонами щодо строку подання заяв про забезпечення доказів та необхідності даних доказів для повноти встановлення обставин та правильності і вичерпності вирішення спору. 
Суд не пов`язаний з помилковим визначенням (помилковою кваліфікацією) стороною виду експертизи та її назви, виходячи з принципу jura novit curia («суд знає закони»), але суд в світлі завдання цивільного судочинства має визначити актуальність того чи іншого доказу в контексті спору, який розглядається, його необхідність для повноти встановлення обставин справи для правильного вирішення справи і відповідно надати оцінку балансу між наведеним та наслідками недотримання сторонами вимог до строку подання заяв про забезпечення доказів.
Лише в такому випадку судове рішення може уникнути ознак надмірного формалізму і невідповідності завданню цивільного судочинства у відповідності до ст. 2 ЦПК України.
Що стосується можливості апеляційного оскарження ухвали про відмову у призначенні експертизи, то колегія суддів звертає увагу на таке. 
Відповідно до пункту 1 статті б Конвенції про захист прав-лю дини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, якийвирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті б Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, державазобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межахю рисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а та кож має братисьдо уваги процесуальна єдність судового провадження, в національному правовомупорядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого єправо доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, їх накладення дозволенеза змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеженняповинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність міжзастосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 1 5123/03, § 53, 55, ССПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам призастосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так інадмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від-20 лютого2014 року).
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та-(або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборонавчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів, Унеобхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (частина друга статті 116 ЦПК України). Згідно пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можутьбути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпеченнядоказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпеченнядоказів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені вщюстановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 638/1514/19 (провадження № 61-18246св19) зазначено, що: «представник відповідача вважає, що ухвалою суду першої інстанції йому відмовлено у забезпеченні доказів, оскільки пунктом 2 частини 1 статті 353 ЦПК України передбачено окреме від рішення апеляційне оскарження ухвали щодо забезпечення доказів, тому і вказана ним ухвала суду такожможе бути оскаржена окремо від рішення суду. Частиною 1 статті 353 ЦПК Українивизначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені вапеляційному порядку окремо від рішення суду. Згідно з пунктом 2 частини першоїстатті 353 ЦПК України окремо від рішення суду м ожуть бути оскаржені в апеляційномупорядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови взабезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів. У пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. 
Повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави та порядок забезпечення доказів, а також подання учасниками справи та їх представниками заяви про  забезпечення доказів та її розгляду судом, враховуючи певні особливості їх отримання, передбачені статтями 116, 117, 118 ЦПК України і законодавцем виділено окремо параграфом 8 в главі 5 «Докази та доказування». З матеріалів справи вбачається, що відповідачем чи її представником до суду не подавалися заяви про забезпечення доказів у розумінні статей 1 1 6 ,1 1 7 ,1 1 8 ЦПК України з оплатою судового збору. За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для окремого від рішення суду апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції від 31 липня 2019 року».
Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 звернувся саме із заявою про забезпечення доказів у порядку статті 116 ЦПК України та оплатив судовий збір.
За таких обставин апеляційний суд зробив висновок про відкриття апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подавалася на ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпеченні доказів, незалежно, як поіменував її суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Аналоігчний висновок викладений у постанові Верхвоного Суду у справі № 520/17420/15-ц від 30.09.2020 року.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зістаттею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції неповно встановив обставини, які мають значення для вирішення питання про призначення експертизи, не дав належної оцінки доводам сторін, не дотримався вимог процесуального закону, які регулюють спірні питання, тому дійшов передчасного висновку про відмову у призначенні повторної експертизи.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2024 року - скасувати.
Заяву представника відповідача - адвоката Ляшкевич Дмитра Володимировича про забезпечення доказів шляхом призначення повторної судово-технічної експертизи документів в межах цивільної справи № 522/16263/23 - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений: 18.07.2025 року.

Головуючий                                                                О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        Є.С. Сєвєрова

                                                                               С.О. Погорєлова