ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1802/25 Справа № 175/5586/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Краснокутська  Н. С. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Верменича Владислава Андрійовича на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025 року стосовно 
ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальник відділу та депутат Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 та частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 
за участю: 
прокурора                                                 Мануйленка І. М.                
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності                         ОСОБА_1 
захисника                                                Верменича В. А.
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двісті 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи депутатом Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, та згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимог ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», публічно не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів колегіальний орган - Обухівську селищну раду, який виник під час участі 20.12.2023 року на пленарному засіданні 42 чергової сесії перед розглядом питання порядку денного № 49 «Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомоги», яким встановлено надбавку в розмірі 50% від посадового окладу, працівникам апарату Обухівської сільської ради, в тому числі й безпосередньо неї, як працівника апарату ради, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи депутатом Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, та згідно п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимог ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, який виник під час участі 20.12.2023 року на пленарному засіданні 42 чергової сесії, проголосувавши «ЗА» питання порядку денного № 49 «Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомоги», яким встановлено надбавку в розмірі 50% від посадового окладу, працівникам апарату Обухівської сільської ради, в тому числі й безпосередньо неї, як працівника апарату ради, надавши перевагу особистим інтересам, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним доказам та формально підійшов до її вивчення. Зазначає, що у постанові суду викладено пояснення захисту в спотвореному вигляді, а саме захисник та ОСОБА_1 вказували, що взагалі не вбачають наявність реального конфлікту інтересів під час голосування та посилались на методичні рекомендації щодо застосування окремих положень Закону України “Про запобігання корупції” стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції, які розроблені для забезпечення однакового застосування положень вказаного Закону. Так, прикладом №6 пункту 14.1.2 зазначено, що у депутатів місцевих рад (до п. 6.6 розділу 6 Методичних рекомендацій) затвердження грошових видатків по місцевому бюджету не виникає конфлікт інтересів у депутатів місцевої ради, які працюють у раді на постійній основі. 
“Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Обухівської селищної ради та її виконавчих органів на 2021-2025 рік” передбачало порядок матеріального стимулювання працівників сільської ради, тобто не тільки депутатів місцевої ради, але і всіх її працівників та його виконавчого комітету. Даним положенням визначено фонд преміювання, надбавки та доплати до посадових окладів та надання матеріальної допомоги всіх працівників сільської ради, що в свою чергу не передбачало затвердження видатків окремо для кожного працівника місцевої ради персоніфіковано, а визначає загальні положення по видаткам бюджету на оплату праці для всіх працівників, без виокремлення та розрахунку сум для певних посад, конкретизації прізвищ працівників. В діях ОСОБА_1 відсутній реальний конфлікт інтересів між її приватним інтересом та службовими повноваженнями, який міг би впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень.
       Суд не надав належної оцінки доводам сторони захисту, викладеним у письмових поясненнях під час судового розгляду. Неодноразово наголошувалося, що відповідно до розділу V колективного договору виконавчого комітету Обухівської селищної ради заробітна плата посадових осіб селищної ради складається з посадових окладів, премій, надбавок, доплати за ранги, що визначаються постановами Кабінету Міністрів України та Розпорядженням селищного голови. Відповідно до “Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам апарату Обухівської селищної ради та її виконавчих органів” преміювання проводиться згідно з Розпорядженням селищного голови на підставі рішення селищної ради. Селищний голова розподіляє преміювання між працівниками пропорційно їх посадових окладів з урахуванням особистого вкладу в загальні результати роботи та фактично відпрацьованого часу, проект розпорядження про преміювання готує начальник відділу бухгалтерського обліку та звітності — головний бухгалтер виконавчого комітету селищної ради. При цьому п. 2.1 передбачено, що підставою для виплати премії є виключно розпорядження селищного голови.
Таким чином за таких обставин немає жодних обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_1 , приймаючи участь як депутат Обухівської селищної ради при розгляді питання “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог” та голосуючи “ЗА” питання порядку денного діяла в умовах реального конфлікту інтересів.
Судом не надано оцінки тому факту, що відповідно до Рішення сесій від 20.12.2023 “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог” надбавка в розмірі 50 % від посадового окладу, працівникам апарату ради Обухівської сільської ради не встановлювалась. 
Залишено поза увагою суду, що відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення початком обчислення строку виявлення адміністративних правопорушень є дата їх складання, тобто 29.04.2025, що не узгоджується з вимогами ст. 38 КУпАП, оскільки днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення правопорушення, що відповідає судовій практиці Верховного Суду.
На думку захисту, днем виявлення правопорушень є 31 березня 2025 року, коли Департаментом стратегічних розслідувань отримано від Обухівської селищної ради відповідь на запитувану інформацію та копії документів.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
В судовому засіданні ОСОБА_1  та її захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. 
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. 
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). 
Частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Диспозиція статті 172-7 КУпАП є бланкетною нормою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, є законним та підтверджується доказами, ретельно дослідженими в суді першої інстанції, зокрема протоколами стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП; протоколом 42 чергової сесії 8 скликання Обухівської селищної ради від 20.12.2024, відповідно до якого в порядку денному на голосування було поставлено питання № 49 “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог”, рішенням сесії №1007 від 20.12.2024 “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог”, прийнятого за результатом голосування, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Також на підставі документів, долучених до протоколів, об`єднаних судом в одне провадження, встановлено наступне.
Відповідно до рішення 1 сесії 8 скликання Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області “Про визнання повноважень депутатів VIII скликання Обухівської селищної ради” від 20.11.2020 №01-1/VIII прийнято до відома факт початку повноважень депутатів Обухівської селищної ради VIII скликання, у тому числі ОСОБА_1 .
Отже ОСОБА_1 є депутатом Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та згідно з п.п. “б” п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Розпорядженням селищного голови № 151 від 25.08.2023 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу загально-організаційного забезпечення Обухівської селищної ради з 25.08.2023 та залишено їй 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 6 категорії посад. 
20 грудня 2024 року відбулося пленарне засідання 42 чергової сесії Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області VIII скликання, на якому розглядалося питання порядку денного № 49 “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог”.
Відповідно до протоколу поіменного голосування за питання порядку денного № 49 “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог” ОСОБА_1 взяла участь в голосуванні по цьому питанні, проголосувавши “ЗА” прийняття даного рішення.
За результатами розгляду вказаного питання прийнято рішення від 20 грудня 2024 року №1007-42/VIII “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог”, яким встановлено надбавку працівникам апарату в розмірі 50 % від посадового окладу (або окладу з урахуванням рангу та вислуги років) в межах фонду заробітної плати.
За показаннями самої ОСОБА_1 як в її письмових поясненнях, так і наданих в судовому засіданні, остання була присутня 20.12.2024 на пленарному засіданні 42 чергової сесії Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області VIII скликання, заздалегідь була ознайомлена з порядком денним сесії, на якому розглядалося питання № 49 “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог”, за яке вона проголосувала «ЗА». 
При цьому вона не повідомляла про наявність реального конфлікту інтересів перед розглядом даного питання порядку денного, за результатом якого прийнято рішення, яким встановлено надбавку в розмірі 50 % від посадового окладу працівникам апарату Обухівської селищної ради, хоча дане рішення стосується її безпосередньо також як працівника апарату ради, а саме начальника відділу загально-організаційного забезпечення Обухівської селищної ради. 
Неспроможними є доводи ОСОБА_1 , що зі слів начальника юридичного відділу, коли було задане питання стосовно працівників-депутатів, то їх завірили, що дане питання конкретно їх по прізвищах не стосується та поіменно не голосується, тому вона як депутат ради проголосувала щодо даного питання порядку денного № 49. 
ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника відділу загально-організаційного забезпечення Обухівської селищної ради з 25.08.2023 та проголосувавши “ЗА” питання № 49 “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог”, на підставі якого прийнято рішення щодо встановлення надбавки в розмірі 50 % від посадового окладу працівникам апарату ради, не могла не знати, що це рішення безпосередньо також стосується і її як працівника апарату Обухівської селищної ради. 
З огляду на викладене, необґрунтованими є доводи захисника, викладені в судовому засіданні щодо невизначеного розміру надбавки - до 50 % від посадового окладу усім працівникам апарату селищної ради, оскільки відповідно до рішення, ухваленого за результатами голосування за питання “Про встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог” встановлено чіткий розмір надбавки, а саме в розмірі 50 % від посадового окладу працівникам апарату селищної ради.
Таким чином, дослідивши вищезазначені докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та про наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів. 
Як зазначено вище, диспозиція статті 172-7 КУпАП є бланкетною нормою, яка для розкриття її змісту відсилає, зокрема до Закону України «Про запобігання корупції».
Так, ОСОБА_1 є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» і це не оскаржується в апеляційній скарзі.
Згідно з пунктом 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. 
У частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Виходячи із системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що: а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.
За вимогами статті 35-1 Закону України “Про запобігання корупції” правила врегулювання конфлікту інтересів у діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.
У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.
Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.
У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.
Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 59-1 вказаного Закону сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.
Якщо неучасть осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у прийнятті рішення призведе до втрати повноважності відповідної ради, іншого колегіального органу, особи, у яких наявний конфлікт інтересів, беруть участь у прийнятті радою, іншим колегіальним органом рішення, за умови публічного самостійного повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання колегіального органу.
Якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, іншого колегіального органу, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради, іншого колегіального органу.
Приватним інтересом в даному випадку для ОСОБА_1 є отримання надбавки у бажаному розмірі на підставі рішення сесії, яке стосується її безпосередньо як працівника апарату ради, такий приватний майновий інтерес суперечить представницьким повноваженням останньої, як депутата Обухівської селищної ради і така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення.
Тому навіть за умови, що ОСОБА_1 , маючи приватний інтерес, приймала об`єктивне та неупереджене рішення, і вона мала законне право на отримання цієї надбавки, вона прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що заборонено ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та за що настає адміністративна відповідальність за ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до пункту 2 частини 1 вищезазначеної статті особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника.
Алгоритм дій посадової особи, яка входить до складу колегіального органу і у якої виник конфлікт інтересів, регламентований в статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції».
З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника, що в діях ОСОБА_1 відсутній реальний конфлікт інтересів між її приватним інтересом та службовими повноваженнями, який міг би впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень.
Неспроможними є посилання захисника в підтвердження відсутності у ОСОБА_1 конфлікту інтересів на приклад № 6 пункту 14.1.2 Методичних рекомендацій НАЗК. Даним прикладом НАЗК роз`яснено про відсутність конфлікту інтересів у депутат місцевої ради, які працюють на постійній основі, під час голосування за рішення про затвердження місцевого бюджету, в той час як в даному випадку ОСОБА_1 взяла участь у голосуванні питання щодо встановлення надбавок, премій та матеріальних допомог, яке стосувалося у тому числі і безпосередньо її як працівника апарату селищної ради. 
Апеляційний суд зважає на доводи захисника, що суд першої інстанції залишив поза увагою про посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на Рішення сесії від 20.12.2023, а не 20.12.2024, водночас дані обставини свідчать лише про технічну помилку в протоколі в частині року, враховуючи, що пленарне засідання 42 чергової сесії Обухівської селищної ради, про яке зазначається в протоколі та за результатами голосування на якому питання порядку денного № 49 прийнято рішення №1007-42/VIII, мало місце 20.12.2024, що повністю підтверджується матеріалами провадження. При цьому 20.12.2023 відбувалося засідання 33 сесії Обухівської селищної ради VIII скликання. 
Твердження захисника в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції залишив поза увагою про зазначення в протоколах про адміністративне правопорушення невірну дату, з якою починається обчислення строку виявлення адміністративних правопорушень, не свідчать про порушення судом вимог ст. 38 КУпАП щодо строку накладення адміністративного стягнення, оскільки такий строк на час винесення оскарженої постанови не сплив як з дати складання протоколу 29.04.2025, так і з часу отримання уповноваженим органом запитуваної інформації та копії документів від селищної ради — 31.03.2025.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам, на які захист акцентував увагу в судовому засіданні та в апеляційній скарзі, викладені вище.
Апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції надана належна оцінка матеріалам справи і показанням ОСОБА_1 , більшість доводів, викладених в апеляційній скарзі є аналогічними з висловленими доводами в суді першої інстанції, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, відхилив їх і з такою оцінкою погоджується суд апеляційної інстанції.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на належних, достовірних та достатніх доказах та відповідно про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Верменича Владислава Андрійовича залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 та частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        О. П. Піскун