П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/812/21 
           Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.  
           Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
26 серпня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача, адвокат Дубенчук Михайло Вікторович, звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - боржника з Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на його правонаступника - Головне управління Національної поліції в Житомирській області.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову постанову, якою задовольнити подану заяву.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відмовляючи у заміні  сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що як станом на момент звернення представника позивача до суду з даним клопотанням, так і станом на момент розгляду даної заяви, Головне управління Національної поліції в Житомирській області не є уповноваженим органом щодо оформлення та направлення документів для призначення одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності працівнику міліції.
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги, погоджується з позицією суду першої інстанції, виходячи з таких висновків.
Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №240/812/21 позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо не направлення на розгляд Міністерства внутрішніх справ України документів, поданих ОСОБА_1 , для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;
- зобов`язано Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направити на розгляд Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи, подані ОСОБА_1 , для вирішення питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 (нуль) коп.
Відповідно до положень ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України вказане рішення набрало законної сили 01 вересня 2021 року.
Матеріали справи свідчать, що 30.11.2021 Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи №17293 2021 р. та №17294 2021 р.
Відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи, суд який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.
Також ч.4 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно із ч.5 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Водночас, 14 квітня 2015 року Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №431 «Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ».
16 вересня 2015 року Уряд прийняв постанову №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», якою вирішив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі Головне управління Національної поліції в Житомирській області. Цією ж постановою вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі УМВС України в Житомирській області.
З інформації, зазначеної у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, як юридична особа, припинила свою діяльність 09.07.2021, про що в реєстрі був здійснений відповідний запис №1003051110020008324.
Отже, на час видання судом виконавчого листа від 30 листопада 2021 року УМВС України в Житомирській області припинило свою діяльність, як юридична особа.
Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів визначає Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074.
Згідно із п.6 вказаного Порядку права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття, у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади, у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу, у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади, у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань і функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
Разом з тим особа, до якої переходять права та обов`язки територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, не визначена відповідним актом Кабінету Міністрів України. Вказане питання не було вирішене також постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ».
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа №524/4478/17) та від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15).
Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі №2а-23895/09/1270.
У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.
Згідно з пунктом 51 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» (Chuykina v. Ukraine) (заява № 28924/04) ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. У цій справі Суд також зазначив, що «інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих».
Вказані правові висновки щодо правонаступництва зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №9901/348/19.
У постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18 Верховний Суд зазначив, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації. У зв`язку із цим Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого:
- якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень;
- якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).
Так, у даній справі спір виник у відносинах щодо направлення на розгляд Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи, подані ОСОБА_1 , для вирішення питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 
Разом з тим характер спірних правовідносин не змінює тієї обставини, що правонаступником ліквідованого боржника, є саме та особа, до якої перейшла адміністративна компетенція суб`єкта владних повноважень, що припинився.
Водночас судом першої інстанції доречно зауважено, що відповідно до пункту 5 розділу ІІ та пункту 31-34 розділу ІІІ Положення про Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області», затвердженого наказом МВС України від 07.11.2015 №1432 (у редакції наказу МВС України від 02.03.2020 №207), на вказану установу покладено забезпечення соціального захисту колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ МВС, та членів їх сімей, а саме прийом від колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, членів їхніх сімей заяв, документів для: призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції; отримання архівних довідок.
Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 №850 «Про порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», яким встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до уповноваженої установи МВС документи.
З огляду на викладене, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності працівником міліції, здійснюється уповноваженою установою МВС, а саме Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області».
Водночас, суд зауважує, що згідно з наказами Міністерства внутрішніх справ України №103 та №104 від 19.02.2024 в структурі МВС реорганізовано Департамент пенсійних питань та соціального захисту та створено Департамент соціального захисту МВС України (далі Департамент) та Відділ координації пенсійних питань (далі Відділ).
Одним із завдань Департаменту є координація діяльності відділів (секторів) соціального захисту і супроводу постраждалих та членів їх сімей Державної установи "Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України" та територіальних медичних об`єднань Міністерства внутрішніх справ України по областях, місту Києву та Київській області з питань, що належать до компетенції Департаменту.
Надалі функції щодо ведення обліку осіб, зокрема, колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України (звільнених до набрання чинності Законом України від 13.03.2014 №876-VII "Про Національну гвардію України"), внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, членів їхніх сімей, які отримують пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", для реалізації їх права на пенсійне забезпечення, буде координувати Відділ, на який покладено функції з роботи з питань пенсійного забезпечення, призначення та отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності особами, що мають право на її отримання відповідно до законодавства України.
Одночасно для належного виконання функцій та завдань за місцем проживання (знаходження, тимчасової реєстрації) пенсіонерів наказом МВС України №199 від 27.03.2024 "Про організаційно-штатні зміни у МВС" в Регіональних сервісних центрах ГСЦ МВС України створено Сектори з пенсійних питань з обслуговування областей та м.Києва (далі Сектор).
Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що Державним установам "Територіальне медичне об`єднання МВС України" по областях та місту Києву і Київській області було наказано забезпечити до 01.05.2024 передачу регіональним сервісним центрам ГСЦ МВС України документів та інформації на електронних та паперових носіях щодо осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ і отримують пенсії відповідно до Закону, наявних (архівних) пенсійних (облікових) справ, документів (копій), електронних реєстрів, підготовлених у попередні періоди, для забезпечення проведення перерахунків пенсій, в тому числі за зверненнями пенсіонерів та на виконання рішень судів, систематизованої бази даних законодавчих, інших нормативно-правових актів та документації, якою врегульовувалися питання пенсійного та соціального забезпечення, обчислення вислуги років тощо, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по даній справі.
З огляду на викладене, як станом на момент звернення представника позивача до суду з даним клопотанням, так і станом на момент розгляду даної заяви, Головне управління Національної поліції в Житомирській області не є уповноваженим органом щодо оформлення та направлення документів для призначення одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності працівнику міліції.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, в апеляційній скарзі не зазначено.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні поданої заяви. часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.