ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7456/25 Справа № 210/287/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       05 серпня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року, яке постановлено суддею Скотарем Р. Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 08 травня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення Дзержинського районного суду від 11 червня 2024 року по справі № 210/1505/24, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку/доходу щомісячно - задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивачки починаючи з 14 березня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. В подальшому, зазначене судове рішення Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2025 року змінено в частині визначеного розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , зменшивши його з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу). В решті рішення суду залишено без змін.
Необхідність зміни судового рішення в частині розміру стягнутих з позивача на користь відповідача судом апеляційної інстанції вмотивовано тим, що у сторін по справі двоє спільних дітей, при цьому на утримання старшої дочки ОСОБА_4 вже стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, відповідно до Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у справі № 200/11167/15-ц. При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що ОСОБА_5 не надала належних та допустимих доказів неможливості працевлаштуватись, а медичні документи надані у справі з приводу стану здоров`я молодшої дочки не доводять такого факту. Також, до суду не надано доказів більших витрат на утримання молодшої дитини ОСОБА_6 . За таких умов, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду вважав за необхідне рішення суду змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , зменшивши цей розмір до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Зазначеними судовими рішеннями встановлено факт погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , що підтверджується консультаційним висновком медичного реабілітаційного центру Кінезіо, відповідно якого ОСОБА_1 встановлено діагноз: остеохондроз поперекового відділу хребта, кила диску L5-S1 праворуч, стан після операції від 09 жовтня 2022 року - інтерламінарна дискектомія.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у справі № 200/11167/15-ц, шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, а після одруження у Позивача та Відповідача народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована на відповідача, як батька дитини.
Позивач зауважує, що ним передано відповідачці для проживання та використання об`єкт нерухомого майна - квартиру загальною площею 46,6 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і ця обставина підтверджено безпосередньо відповідачкою в рамках судової справи № 210/1505/24. При цьому, сам позивач, працюючи та проживаючи в місті Києві, не має власного житла в зазначеному місті, що потребує значних витрат на забезпечення проживання.
Також позивач вказував, що згідно сталої судової практики на території України на одну дитину стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки загального доходу того з батьків, хто не проживає разом з дитиною, а на утримання двох неповнолітніх дітей належить до стягнення 1/3 загального сукупного доходу платника аліментів.
Враховуючи викладене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у справі № 200/11167/15-ц з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 до досягнення повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що обставини незадовільного стану здоров`я позивача встановлена Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2025 року в ході розгляду справи № 210/1505/24, при цьому апеляційним судом у вказаному рішенні зазначено, що на старшу дитину розмір аліментів було визначено іншим рішенням суду - рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у справі № 200/11167/15-ц, яке в даному випадку не переглядається, але дана обставина має бути врахована при визначенні розміру аліментів, які стягуються на другу дитину. 
Позивач вважає такий висновок суду преюдиційним для даних відносин і не потребує додаткового доказування та за жодних обставин не може бути спростований припущенням суду про мінливість життя та можливість зміни цих обставин на дату ухвалення судового рішення судом першої інстанції. 
Позивач вважає незаконним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів відсутність у нього у власності житла у м. Києві, де останній працює наразі, оскільки така обставина не є предметом спору, натомість обґрунтовуючи судове рішення від 07 травня 2025 року, судом не встановлено інших фактичних даних, які б спростовували такі доводи позивача.
Всупереч приписам п.4 ч.1 ст.182 СК України, суд першої інстанції безпідставно не врахував доводи позивача про те, що стягнення з нього в рамках судової справи № 210/1505/24 аліментів у розмірі 1/6 від загального доходу на утримання ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1 , потягне за собою загальне стягнення з відповідача на корить Позивачки 41,5% загального доходу, оскільки, згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  стягнуто аліменти на утримання старшої доньки позивачки та відповідача у розмірі 1/4 загального доходу відповідача. При цьому згідно сталої судової практики на території України на одну дитину стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки загального доходу того з батьків, хто не проживає разом з дитиною, а на утримання двох неповнолітніх дітей належить до стягнення 33 % загального сукупного доходу платника аліментів, але ні в якому разі не 41,5% загального сукупного доходу відповідача.
Апелянт зазначає, що судом залишено поза увагою, що судами першої та апеляційної інстанції в ході розгляду судової справи № 210/1505/24 встановлено факт передачі відповідачці для проживання з дітьми об`єкту нерухомого майна – квартири загальною площею 46,6 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Також судом не враховано, що згідно приписів ст.141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між ними та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання відповідачки, апеляційну скаргу позивача – залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника  ОСОБА_1 – адвоката Чорного Є.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 червня 2009 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 202, від якого є неповнолітня дитина, - розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи стягнення з 04 червня 2015 року.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, а саме з 14 березня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2025 року рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року змінено в частині визначеного розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , зменшивши його з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу). В решті рішення суду залишено без змін. Постанова набрала законної сили 08 січня 2025 року.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) № 2-дс від 04 лютого 2025 року, ОСОБА_2 прийнято на роботу та призначено з 05 лютого 2025 року на посаду головного спеціаліста відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 , на період дії воєнного стану, без конкурсного відбору та до дня визначення переможця на цю посаду за результатами конкурсного відбору відповідно до законодавства, але не більше ніж на строк, визначений законодавством як граничний, з посадовим окладом 5 600 грн на місяць. 
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 послався на зміну свого матеріального стану в бік погіршення, що встановлено Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2025 року, та на те, що згідно сталої судової практики на території України на одну дитину стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки загального доходу того з батьків, хто не проживає разом з дитиною, а на утримання двох неповнолітніх дітей належить до стягнення 33 % загального сукупного доходу платника аліментів, але ні в якому разі не 41,5% загального сукупного доходу відповідача.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження зміни його матеріального стану в бік погіршення.
Проте, повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на зміну свого матеріального стану в бік погіршення, що встановлено Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2025 року, та на те, що згідно сталої судової практики на території України на одну дитину стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки загального доходу того з батьків, хто не проживає разом з дитиною, а на утримання двох неповнолітніх дітей належить до стягнення 33 % загального сукупного доходу платника аліментів, але ні в якому разі не 41,5% загального сукупного доходу відповідача.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду:  від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи позов ОСОБА_1 , неправильно застосував положення статті 192 СК України, що призвело до неправильного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів у цій справі та помилково відмовив в задоволенні позовних вимог позивача.
В даному випадку колегія суддів установивши, що на утриманні позивача перебуває дві дитини, на утримання яких стягнуто аліменти, зокрема на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто 1/4 частина від усіх видів його заробітку (доходу) позивача, на ОСОБА_3 , стягнуто 1/6 частина від усіх видів його заробітку (доходу) позивача, вважає, що вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із позивача аліментів на користь  ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 на 1/6 частину, оскільки діти мають рівні права на забезпечення їх утримання за рахунок батька, та з позивача буде стягнуто аліменти на обох дітей в однаковому розмірі.
Наведене вище повністю узгоджується із висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 567/1462/23, провадження № 61-6943св24.
При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що обставини незадовільного стану здоров`я позивача встановлені Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2025 року в ході розгляду справи № 210/1505/24, при цьому апеляційним судом у вказаному рішенні зазначено, що на старшу дитину розмір аліментів було визначено іншим рішенням суду - рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у справі № 200/11167/15-ц, яке в даному випадку не переглядається, але дана обставина має бути врахована при визначенні розміру аліментів, які стягуються на другу дитину, оскільки суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов правильного висновку про те, що вказані в постанові Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2025 року обставини мали місце на момент розгляду справи № 210/1505/24, а саме 11 червня 2024 року та враховуючи мінливість життєвих обставин, могли змінитись на момент розгляду даної справи.
В данному випадку колегію суддів розмір аліментів зменшується з тих підстав, що що зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів та з урахуванням того, щона утримання двох неповнолітніх дітей належить до стягнення 33 % загального сукупного доходу платника аліментів.
Питання щодо наявності у позивача по справі придбаної нерухомості в данному випадку не впливає на віирішення по суті спору про зменшення розміру аліментів. 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, а тому, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін й виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, конституційного права особи на прожитковий мінімум, колегія суддів приходить до висновку, що справедливим буде зменшити розмір аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати аліменти у зменшеному розмірі від дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1 -задовольнити частково.
Рішення Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів- задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року у справі № 200/11167/15-ц з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини – доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати аліменти у зменшеному розмірі від дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: