ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
25 червня 2025 року
м. Київ
справа № 463/10616/19
провадження № 61-14004св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Садівничий кооператив «Дружба-3»,
третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року в складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Садівничого кооперативу «Дружба-3» (далі - СК «Дружба-3»), у якому просили встановити для них постійний безоплатний сервітут щодо земельної ділянки площею 0,1568 га на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610137200:07:007:0001, відповідно до плану меж цієї земельної ділянки, встановленого державним актом на право власності на земельну ділянку № 097155, а саме: право проходу та проїзду на велосипеді, транспортному засобі по наявному шляху (дорозі); право прокладати на свою земельну ділянку площею 0,0551 га, кадастровий номер 4610137500:07:007:0162, нові лінії електропередачі при наявності технічної документації зв`язку і трубопроводів та  водопровід через наявний шлях відповідно до технічних умов та технічної документації.
Позовні вимоги мотивовані тим, що  ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0551 га, кадастровий номер 4610137500:07:007:0162, на АДРЕСА_1 та розташованого на ній житлового будинку АДРЕСА_2 площею 165,9 кв.м. У цьому будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 .
Прохід (проїзд) до їхньої земельної ділянки пролягає через земельну ділянку площею 0,1568 га, кадастровий номер 4610137200:07:007:0001, яка належить на  праві власності СК «Дружба-3».Будь-якого іншого проходу (проїзду) до  земельної ділянки немає. 
Вхід на територію садівничого кооперативу зачинений металевими воротами, ключів від яких у них немає, у зв`язку з чим вони позбавлені доступу до  земельної ділянки та будинку.
Крім того, будинок не електрифікований та не має водопостачання, оскільки керівництво кооперативу не надає згоди на прокладання на їхній території мереж електропостачання та водопостачання (водовідведення). Як наслідок вони не можуть використовувати своє житло та земельну ділянку за цільовим призначенням.
Вони неодноразово зверталися до СК «Дружба-3» з заявами про укладення договору земельного сервітуту, однак згоди на укладення договору не  досягнули, оскільки основною умовою відповідача є їхній вступ кооператив, чого вони не  бажають. Крім того, відповідач має намір стягувати з них необґрунтовану плату за користування загальною дорогою для проходу до  їхньої земельної ділянки та будинку. Такі умови є неприйнятними для них.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2022 року позов задоволено.
Встановлено для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 постійний безоплатний сервітут щодо земельної ділянки площею 0,1568 га на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610137200:07:007:0001, відповідно до плану меж цієї земельної ділянки, встановленого державним актом на право власності на земельну ділянку № 097155, а саме:право проходу та проїзду на велосипеді, транспортному засобі по наявному шляху (дорозі); право прокладання на їхню земельну ділянку площею 0,0551 га, кадастровий номер 4610137500:07:007:0162, нових ліній електропередачі при наявності технічної документації зв`язку і трубопроводів;право прокладання на їхню земельну ділянку водопровіду через наявний шлях згідно з планом меж земельної ділянки відповідно до технічних умов та технічної документації.
Суд першої інстанції виходив з доведеності позивачами підстав для встановлення земельного сервітуту. Позивачі надали докази на підтвердження неможливості нормального використання своєї власності без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача. Позивачі зверталися до відповідача з пропозицією укласти відповідний договір, проте згоди не досягли. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що право визначати умови надання безоплатного сервітуту належить його власнику.
СК «Дружба-3» відповідно до статуту погоджується погодити умови сервітуту, тому відповідно до вимог статуту СК «Дружба-3» позивачам необхідно узгодити умови, спосіб та обсяг їх використання. 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У вересні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просять скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023  року й залишити в силі рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2022 року.
Як на підставу касаційного оскарження посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норми права без урахування висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення справи. 
Не врахував, що вони довели неможливість використання своєї земельної ділянки без встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку відповідача. Здійснили спробу досудового врегулювання спору, однак не дійшли згоди щодо встановлення сервітуту в договірному порядку. Технічна можливість встановлення сервітуту підтверджується висновком судової експертизи. Відповідач не обґрунтував неможливості встановлення безоплатного сервітуту та не довів, що це буде надміру обтяжливим для нього й призведе до порушення прав інших осіб.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
16 листопада 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
СК «Дружба-3» надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін. 
Відзив надісланий з незначним пропуском установленого судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження строку. Зважаючи на положення частини другої статті 127 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе продовжити СК «Дружба-3» строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
Ухвалою Львівської міської ради № 652 від 26 червня 2003 року передано у  власність СК «Дружба-3» земельну ділянку площею 0,1568 га для загального користування (проїзди) на АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0551 га та садового будинку АДРЕСА_1 .
За зазначеною адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 
29 грудня 2015 року рішенням правління СК «Дружба-3» будинок ОСОБА_1 повністю відключений від мереж електро- та водопостачання СК «Дружба-3».  Заборонено позивачам користуватись дорогою для проїзду автомобілів та  надано тільки піший доступ до земельної ділянки. 
Розпорядженням Львівської районної адміністрації Львівської міської ради від 28 квітня 2016 року № 178 садовий будинок АДРЕСА_1 , переведений у житловий будинок.
21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до голови СК «Дружба-3» з  заявою, у якій просила укласти договір про встановлення безоплатного земельного сервітуту для надання їй та її родичам проїзду, проходу, доставки дров для опалення та інших матеріалів, прокладання мереж водопостачання та водовідведення, електричних мереж до належної їй земельної ділянки.
У відповідь на цю заяву СК «Дружба-3» листом від 21 листопада 2019 року повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до внутрішньої документації на  території СК «Друждба-3» житловий будинок АДРЕСА_2 відсутній. Відповідно до статуту кооперативу право укладати угоди на  право користування майном кооперативу (проходами та проїздами) для доступу до ділянки, мають лише власники земельних ділянок, що знаходиться на території кооперативу.
Згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за  об`єктом земельної ділянки від 29 листопада 2019 року, за результатом перевірки встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер 4610137200:07:007:0001, площею 0,1568 га належить на праві приватної власності СК «Дружба-3», цільове призначення - для загального користування (проїзди). Земельна ділянка фактично являє собою Y-подібну систему проїзду (проходу) до земельних ділянок, розміщених на території СК «Дружба-3», та має один вхід на ділянці між будинками на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . На момент перевірки вхід обмежений металевими воротами. Земельна ділянка АДРЕСА_2 , кадастровий номер 4610137500:07:007:0162, власником якої є ОСОБА_1 , знаходиться на території СК «Дружба-3». Доступ до зазначеної земельної ділянки можливий лише через земельну ділянку кооперативу. Іншого проходу, проїзду до земельної ділянки позивача немає.
Висновком експерта № 33/21 від 14 лютого 2022 року, складеним за  результатами проведення земельно-технічної експертизи, підтверджено технічну можливість встановлення земельного  сервітуту на ділянці СК «Дружба-3» для проїзду, проходу, прокладання мереж електро- та водопостачання до  земельної ділянки ОСОБА_1 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та  землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та  розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Відповідно до статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення, зокрема таких земельних сервітутів: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та  експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку.
Статтею 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.
Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.
Передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути  доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та  недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до  іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Установлено та підтверджено матеріалами справи, що прохід та проїзд до  земельної ділянки та будинку, які належать на праві власності ОСОБА_1 , можливий лише через земельну ділянку СК «Дружба-3». Доказів існуваннябудь-якого іншого проходу, проїзду до її земельної ділянки відповідач не надав. 
Висновком експерта підтверджено технічну можливість встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці СК «Дружба-3» для проїзду, проходу, прокладання комунікацій до земельної ділянки ОСОБА_1 .
Перед зверненням до суду з цим позовом позивачі неодноразово зверталися до  відповідача з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту, однак домовленості про встановлення сервітуту та про його умови сторони не досягли. Відповідно позивачі набули права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.
З огляду на викладене, оскільки позивачі довели неможливість нормального використання своєї земельної ділянки та будинку без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, а доказів, які б могли свідчити про те, що встановлення безоплатного земельного сервітуту відносно земельної ділянки загального користування буде надмірно обтяжливим для СК «Дружба-3» або його членів, відповідач не надав, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020  року в справі № 463/1534/18 та від 20 березня 2024 року в справі № 463/2640/21.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову апеляційного суду й залишає в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Львівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року скасувати, рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2022 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов