П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 522/2391/25-Е	

Перша інстанція: суддя Павлик І.А.,
повний текст судового рішення
складено 21.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2025 року позов задоволено повністю.
Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
09.04.2025 року представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача суми відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 26500,00 грн..
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2025 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. витрат на професійну допомогу. В решти вимог заяви відмовлено.
Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення частково, суд першої інстанції враховуючи незначну складність справи, що розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження; виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значення справи для позивача, та застосовуючи критерії розумності та співмірності розміру судових витрат, дійшов висновку, що співмірним розміром витрат на правничу допомогу є сума 5000,00 грн..
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
За змістом статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно п.п.1, 2, 6 ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Відповідно до ст.30 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи та підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Також відповідно до ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, в обґрунтування понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 26500,00 грн. представником позивача додано до заяви від 09.04.2025 року копії: договору про надання правничої допомоги від 09.12.2024 року; додаткової угоди №1 від 09.12.2024 року до договору від 09.12.2024 року; акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 09.04.2025 року до договору від 09.12.2024 року; розрахунку розміру винагороди від 09.04.2025 року до договору від 09.12.2024 року; ордеру на надання правничої допомоги серії ВН №1466389 від 09.02.2025 року.
Вищевказана заява від 09.04.2025 року про ухвалення додаткового рішення з вказаними додатками була направлення як до суду першої інстанції, так і до ІНФОРМАЦІЯ_1 через систему «Електронний суд», що підтверджується квитанцією №3155245, дата та час доставки 09.04.2025 року о 17:56.
В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що ухвалюючи додаткове рішення від 21.05.2025 року суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 13.12.2018 року у справі №816/2096/17, від 09.04.2019 року у справі №826/2689/15, від 20.12.2018 року у справі №316/1923/16-а (2-а/316/41/17), від 06.04.2022 року у справі №500/1410/21, а також Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
А саме те, що відповідач у справі не звертався з обґрунтованою заявою про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, а отже зазначена сума була зменшена за ініціативою суду першої інстанції, що суперечить законодавчим норам.
Також представник позивача в апеляційній скарзі зазначив, що мотиви суду першої інстанції щодо визначення розміру стягнення витрат на правничу (правову) допомогу є такими, що: порушують законне право позивача на отримання справедливої компенсації за звернення до суду, в частині понесених у зв`язку з цим витрат; суперечать усталеній судовій практиці в справах щодо розгляду подібних правовідносин (правовим висновкам Верховного Суду), та свідчать про неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів погоджується з такими доводами представника позивача, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правовій позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі №9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12.09.2019 року, у постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, постанові від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18, постанові від 08.06.2021 року у справі №550/936/18, а також підтримані Верховним Судом у постановах від 06.04.2022 року у справі №500/1410/21, від 18.05.2022 року у справі №826/6958/17.
Колегія суддів зазначає, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 5 статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Отже, враховуючи наведену позицію Верховного Суду, надіслання представником позивача копії заяви про ухвалення додаткового рішення в електронний кабінет ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також те, що матеріали справи не містять заперечень районного територіального центру щодо вказаної заяви представника позивача, колегія суддів робить висновок, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не заперечує проти заяви представника позивача, співмірності заявлених витрат позивача та погоджується з її вимогами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява представника позивача про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 26500,00 грн. підлягає задоволенню повністю.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи додаткове рішення від 21.05.2025 року суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, а тому на підставі ст.317 КАС України, вказане рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови.
За таких обставин, оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення не у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив помилкове судове рішення, а тому є підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення суду.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2025 року – скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу – задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 26500,00 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька