Справа № 138/404/25
Провадження № 22-ц/801/1517/2025
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року	Справа № 138/404/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Ковальчука О. В., Рибчинського В. П.,
з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Приватне підприємство «Серебрійське»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Київської Т. Б. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ПП «Серебрійське» про припинення (розірвання) договору оренди землі.
Позов обґрунтовано тим, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (копії додаються) є власницею земельної ділянки (паю) за номером НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522685700:01:000:0978 загальною площею 1,3261 га в тому числі рілля 1,3261 га, яка розташована в селі Серебрія Могилів-Подільської територіальної громади Вінницької області. 
Вказана земельна ділянка була передана в оренду відповідачу на підставі договору оренди від 2018 року.
Умовами вказаного договору передбачено, що орендар зобов`язаний сплатити орендну плату до 1 січня наступного року у розмірі 7% вартості земельної ділянки, що у грошовій формі становить 3 983,42 грн. 
Натомість як вбачається з довідки банку про рух коштів на рахунку позивача, орендну плату за користування даною ділянкою за 2022 рік було виплачено лише 25 липня 2023 року, до того ж у іншому розмірі, ніж передбачено договором та вказано неправильне призначення платежу, що дає право вважати, що орендна плата за користування даною ділянкою з 2022 року не виплачувалася взагалі.
Також на момент звернення до суду із цим позовом відповідачем не сплачено орендну плату за 2024 рік.
Викладені обставини, на переконання позивачки, є грубим порушенням норм закону та умов договору оренди землі, укладеного між сторонами. 
Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 у заявленому позові просила суд припинити (розірвати) договір оренди земельної ділянки (паю) яка належить їй на праві приватної власності кадастровий номер 0522685700:01:000:0978 загальною площею 1,3261 га, в тому числі рілля 1,3261 га, яка розташована в селі Серебрія Могилів-Подільської територіальної громади Вінницької області на підставі ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що як стверджує позивач, за період з 2022 року по 2024 рік, відповідачем орендна плата сплачувалась не в повному обсязі та із значним простроченням строку встановленого договором, а за 2024 рік взагалі орендна плата виплачене не була, що є підставою для розірвання договору оренди землі. 
На підтвердження вказаної вище обставини, позивач надала суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб–платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2022 року по грудень 2024 року, станом на 04 березня 2025 року, з якої слідує, що у грудні 2022 року ПП «Серебрійське» було нараховано 6 828,72 грн орендної плати (код доходу 106- оренда плата) позивачу, однак фактично виплачено 5 497,12 грн (за мінусом податку у розмірі 1 229,17 грн та військового збору у розмірі 102,43 грн) у липні 2023 року, у грудні 2023 року ПП «Серебрійське» була нарахована та виплачена орендна плата у розмірі 5 497,12 грн (за мінусом податку у розмірі 1 229,17 грн та військового збору у розмірі 102,43 грн, загальний розмірі нарахування становить 6 828,72 грн.), у грудні 2024 року ПП «Серебрійське» нараховано позивачу орендну плату у розмірі 7 176,98 грн, однак відомості про виплату в даному документі відсутні, станом на 04 березня 2025 року.
Водночас відповідачем надано до суду відомість № 2502195570 від 19 лютого 2025 року про перерахування позивачу коштів у розмірі 5 526,28 грн (орендна плата за земельну ділянку) на картковий рахунок.
Таким чином, відповідач оренду плату за 2022 рік сплатив у липні 2023 року у повному обсязі, за 2023 рік оренда плата сплачена у строк встановлений договором оренди та у повному обсязі, за 2024 рік оренда плата нарахована, однак до 01 січня 2025 року дійсно виплачена не була, однак таке зобов`язання відповідачем також було виконано в повному обсязі, однак із прострочкою строку погодженого в договорі.
Отже, встановлено, що оренда плата за 2022 рік сплачена у повному обсязі, однак з простроченням строку, за 2023 рік вчасно та у повному обсязі. За 2024 рік орендна плата нарахована, однак виплачена з невеликою прострочкою, але до відкриття провадження у цій справі і доказів того, що відповідач знав про те, що позивач звернулась до суду з даним позовом до сплати орендної плати за 2024 рік суду надано не було.
Позивач в свою чергу не заперечувала ту обставину, що це саме оплата за оренду її земельної ділянки за 2024 рік.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач систематично (два та більше рази) не сплатив орендну плату позивачу у повному обсязі. При цьому, умовами договору передбачено відповідальність орендаря за несвоєчасну сплату у виді пені у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення, так само позивач не позбавлена можливості звернення до суду з позовом на підставі ст. 625 ЦК України про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат.
Крім того, позивач стверджуючи ту обставину, що відповідачем без її письмової згоди неодноразово земельна ділянка передавалась у суборенду не надала суду жодного доказу, а тому суд вважає не доведеною дану обставину.
Суд вважав недоведеними доводи сторони відповідача про те, що внаслідок воєнного стану настали форс-мажорні обставини, зважаючи на те, що доказів того, що товариству було завдано будь-яку шкоду суду не надано. Товариство не знаходиться в зоні бойових дій чи в прифронтовій області. Збільшення розміру витрат на утримання земельної ділянки та її обробіток не може бути підставою для неналежного виконання зобов`язань по договору оренди землі. 
Твердження сторони позивача про те, що у зв`язку з тим, що при виплаті орендної плати відповідачем у призначенні платежу було зазначено про оплату праці працівникам підприємства, то такі на думку суду не є визначальними у даному спорі, оскільки сама ж позивача зазначає, що у трудових відносинах вона з відповідачем не перебуває та не перебувала, а її доводи зводяться лише фактично до неналежного оформлення самого платежу. В той же час у наданій до суду позивачем відомості з ДПС України код платежу зазначено як орендна плата та і сама позивач не заперечує факту отримання таких коштів від відповідача. Доказів того, що ці кошти виплачено з іншим цільовим призначенням ніж плата за оренду земельної ділянки суду надано не було і про це не зазначено. 
Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно у 2022 році та 2024 році здійснив прострочення виконання зобов`язання з оплати оренди, однак у подальшому здійснив повну її оплату, а тому суд не вбачає ознак саме систематичності, тобто два або більше рази, повного невиконання умов договору, які б свідчили про можливість розірвання оспорюваного договору, а відтак підстав для задоволення позовних вимог немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Голота Л. О.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2025 року суддів Копаничук С. Г., Голоту Л. О. замінено на суддів Ковальчука О. В., Рибчинського В. П. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2025 року справу призначено до розгляду на 24 липня 2025 року о 09 год 30 хв та відкладено на 31 липня 2025 року о 11 год 00 хв.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2025 року було залучено ТОВ «Летичів-Агро» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.
Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про порушення відповідачем умов договору оренди, проте помилково відмовив у задоволенні позовних вимог.
Також позивачка зазначає, що між ПП «Серебрійське» та ТОВ «Летичів-Агро» 19 квітня 2025 року були укладені договори купівлі-продажу майнових прав, тому відбулась фактична зміна самого орендаря в межах дії одного і того самого договору оренди землі, а не його умов чи іншого. Нового договору ТОВ «Летичів-Агро» з орендодавцем на новий строк, тобто з позивачем не укладав. Натомість прийняв на себе всі зобов`язання та умови договору, які були неодноразово порушені з боку ПП «Серебрійське», що і стало причиною для звернення до суду із позовом власника земельної ділянки для захисту своїх прав та інтересів. 
У зв`язку зі зміною відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно орендаря земельних ділянок на підставі договору купівлі-продажу майнових прав про зміну орендаря в межах дії одного і того самого договору з орендодавцем, до суду подано клопотання про залучення до справи як співвідповідача ТОВ «Летичів-Агро». 
З огляду на викладене ОСОБА_1 просила суд припинити (розірвати) з ТОВ «Летичів-Агро» договір оренди земельної ділянки (паю), яка належить їй на праві приватної власності кадастровий номер 0522685700:01:000:0978 загальною площею 1,3261 га, в тому числі рілля 1,3261 га, яка розташована в селі Серебрія Могилів-Подільської територіальної громади Вінницької області на підставі ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі».

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін. Також просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь 10 000 грн понесених ним витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.
Представник ПП «Серебрійське» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю у розгляді іншої справи, однак колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні заяви відмовити та визнати за неповажну причину неявки представника відповідача в судове засідання, оскільки наведена у заяві підстава відкладення розгляду справи не підтверджена, а саме надана ухвала господарського суду не містить доказів участі адвоката Горбового В. А. у розгляді іншої справи, крім того призначення розгляду справи на 31.07.2025 року о 11 год. 00 хв. було погоджено із адвокатом, який на думку суду мав можливість вжити заходів для участі у розгляді справи, зокрема і в режимі відеоконференції, при цьому необхідно враховувати і необхідність дотримання визначених законом строків розгляду апеляційної скарги. 

Фактичні обставини, встановлені судом
ОСОБА_1 є власницею 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером 0522685700:01:000:0082, розташованої на території Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, загальною площею 2,6522 га (а. с. 10).
24 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ПП «Серебрійське» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки на 10 (десять) років, до 24 липня 2028 року. Орендна плата вноситься орендарем не пізніше 01 січня наступного року у формі та розмірі 7% вартості земельної ділянки, що складає у грошовій формі 3983,42 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюються з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься у строки один раз на рік не пізніше «01» січня наступного року. 
Відповідно до п. 12 договору у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с. 28-29). 
Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №143960012 від 05 листопада 2018 року право оренди земельної ділянки було зареєстровано 31 жовтня 2018 року, номер запису 28740529 (а. с. 30).
Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 02 листопада 2018 року ОСОБА_1 передала ПП «Серебрійське» земельну ділянку площею 1,3261 га на умовах договору оренди (а. с. 31).
Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб –платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2022 року по грудень 2024 року, станом на 04 березня 2025 року:
- у грудні 2022 року ПП «Серебрійське» було нараховано 6 828,72 грн. орендної плати (код доходу 106- оренда плата) позивачу, фактично виплачено у липні 2023 року 5 497,12 грн;
- у грудні 2023 року ПП «Серебрійське» було нараховано 6 828,72 грн. орендної плати (код доходу 106- оренда плата) позивачу, фактично виплачено у грудні 2023 року 5 497,12 грн;
- у грудні 2024 року ПП «Серебрійське» було нараховано позивачу орендну плату у розмірі 7 176,98 грн., однак відомості про виплату в даному документі відсутні (а. с. 27).
Відповідно до відомості № 2502195570 від 19 лютого 2025 року ПП «Серебрійське» було нараховано кошти у розмірі 5 526,28 грн. (орендна плата за земельну ділянку) на картковий рахунок ОСОБА_1 (а. с. 67).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За приписами ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Положеннями ст. 24, 25 ЗУ «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
Частинами 3, 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Як визначено ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
За ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.
У постанові від 20 листопада 2024 у справі № 918/391/23 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року, у справі № 616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року, у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).
 Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76, 77 ЦПК України).
Як визначено ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що відповідно до п. 10 укладеного між сторонами договору оренди землі орендар зобов`язався вносити орендну плату не пізніше 01 січня наступного року.
Натомість, як встановлено із матеріалів справи, орендна плата за 2022 рік була виплачена відповідачем позивачу ОСОБА_1 у липні 2023 року, а за 2024 рік – у лютому 2025 року.
Колегія суддів зауважує на тому, що у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/826/18, від 23 березня 2021 року у справі № 922/2754/19, від 20 грудня 2022 року у справі № 914/1688/21, від 16 квітня 2024 року у справі № 924/617/22, від 30 квітня 2024 року у справі № 903/775/23, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц зроблено висновки про те, що самий лише факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи сплачена заборгованість після звернення позивача з позовом про розірвання договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 у справі № 918/391/23 погоджується з наведеними правовими висновками касаційних судів у складі Верховного Суду про те, що факт погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позову про розірвання договору оренди. 
Сплата орендарем заборгованості з орендної плати має правове значення, якщо до моменту сплати заборгованості орендодавець звернувся з позовом про стягнення такої заборгованості. Водночас подальше погашення заборгованості - невчасно сплаченої орендної плати не спростовує факт несплати орендарем орендної плати та не впливає на можливість пред`явлення і задоволення судом позову про розірвання договору. 
Отже, той факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати).
Таким чином, апеляційний суд констатує, що ПП «Серебрійське» у спірних правовідносинах допустило систематичне порушення істотних умов договору щодо виплати орендної плати за користування землею.
Водночас суд першої інстанції хоч і встановив вказану обставину, проте дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі, а тому оскаржуване рішення не може залишатися в силі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки вимоги позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з ПП «Серебрійське» на її користь слід стягнути понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 3 028 грн (а. с. 7, 125).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1  до Приватного підприємства «Серебрійське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю «Летичів Агро», про припинення (розірвання) договору оренди землі, задовольнити.
Розірвати укладений 24 липня 2018 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Серебрійське» договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 0522685700:01:000:0978 загальною площею 1,3251 га, зареєстрований 31 жовтня 2018 року, номер запису 28740529, яка розташована у с. Серебрія Могилів-Подільської громади Вінницької області.
Стягнути з Приватного підприємства «Серебрійське» на користь ОСОБА_1  3 028 грн понесених нею судових витрат зі сплати судового збору у судах першої та апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                                   В. В. Оніщук

Судді                                                                         О. В. Ковальчук

                                                                               В. П. Рибчинський