ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2025 року 
м. Київ
справа № 307/3991/23
провадження № 61-3996св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
заявниця -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилець Микола Богданович, на постанову Закарпатського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г., від 25 лютого 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
1.           У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на території російської федерації.
2.           В обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_2 , який був громадянином України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак постійно виїжджав на роботу до росії.
3.           12 липня 1980 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб. 
4.            ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер у станиці Криловській Криловського району Краснодарського краю російської федерації.
5.           Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується виданим на території рф Відділом реєстрації актів цивільного стану Криловського р-ну управління записів актового цивільного свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану Краснодарського краю свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
6.           Вказує, що не має можливості отримати в Україні свідоцтво про смерть 
ОСОБА_2 , оскільки видані російською федерацією документи не можуть бути використаними для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України. Здійснення реєстрації факту смерті та видача свідоцтва про смерть можливі лише за рішенням суду.
7.           Встановлення факту смерті необхідне їй для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 та реалізації нею права на спадщину.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8.           Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області, у складі судді Сас Л. Р., від 03 листопада 2023 року заяву задоволено. Встановлено, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті ст-ца Криловська Криловського р-ну Краснодарського краю російської федерації.
9.           Суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації помер громадянин України ОСОБА_2 , однак у свідоцтві про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Криловського району, помилково зазначено, що померлий є громадянином росії. На цей час між Україною та росією припинені дипломатичні відносини та закрито всі консульські установи. Реєстрація смерті громадянина України ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, а внесення змін в актовий запис про смерть в частині громадянства ОСОБА_2 , вчиненого на території російської федерації, є неможливим.
10.        Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявниці юридичне значення, оскільки дає підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
11.        Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року апеляційну скаргу Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено. Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року скасовано та 
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
12.        Колегія суддів, з огляду на наявність свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , виданого на підставі законодавства іноземної держави, на території якої помер чоловік заявниці, вказала на відсутність підстав для повторного встановлення факту смерті.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13.        У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Гаврилець М. Б., просить постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 25 лютого 2025 року скасувати, залишивши в силі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14.        24 березня 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилець М. Б., подала касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року.
15.        Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 307/3991/23, які у травні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16.        Підставою касаційного оскарження судового рішення заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року 
у справі № 560/17953/21, постановах Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 707/1607/16, від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16, 
від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20, від 15 вересня 2021 року у справі 
№ 367/2656/20, від 16 листопада 2022 року у справі № 759/1443/22, від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
17.        Зауважує, що видане органом російської федерації свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , а засвідчує факт смерті громадянина росії ОСОБА_2 .
18.        Наголошує, що встановлення факту смерті громадянина України 
ОСОБА_2 необхідне для реєстрації смерті на території України, отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадкових прав. Крім того, у зв`язку із винесенням оскаржуваного судового рішення нею пропущено строк для прийняття спадщини, що потягне за собою необхідність вжиття додаткових способів захисту порушеного права.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Обставини справи, встановлені судами 
19.        Згідно зі свідоцтвом про народження, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Діброва Тячівського р-ну Закарпатської області, про що у м. Тячів райвідділом ЗАГСу у Закарпатській області 03 березня 1976 року складено актовий запис № 18.
20.        Місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
21.        12 липня 1980 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у виконкомі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 70.
22.        Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого в росії відділом запису актів цивільного стану Криловського району управління запису актів цивільного стану Краснодарського краю, ОСОБА_2 , громадянин російської федерації, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Діброва Тячівського р-ну Закарпатської обл., Україна, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у населеному пункті 
ст-ца Криловська Криловського району Краснодарського краю російської федерації.
23.        Головним управлінням ДМС України в Закарпатській області 27 жовтня 2023 року надано відповідь, що згідно обліків ГУ ДМС ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Діброва Тячівського р-ну, значиться зареєстрованим з 14 січня 1989 року за адресою: АДРЕСА_2 , по паспорту громадянина України. Інформації про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ГУ ДМС немає. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
24.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
25.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
26.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
27.        Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
28.        Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
29.        Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
30.        Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 
1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 
11) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 
3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 
4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 
6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 
7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 12) розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках.
31.        Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
32.        У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
33.        Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
-                  факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
-                  встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
-                  заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
-                  чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. 
Ці правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.
34.        Відтак, чинне цивільне процесуальне законодавство України передбачає випадки звернення до суду, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого орган державної реєстрації актів цивільного стану (ДРАЦС) може видати свідоцтво про смерть, а саме:
-                     встановлення факту смерті особи в певний час - у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
-                     встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку чи надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
-                     встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан 
(стаття 317 ЦПК України);
-                     визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
35.        У розглядуваній справі заявниця просить встановити факт смерті ОСОБА_2 на території російської федерації, посилаючись на те, що свідоцтво про смерть, видане компетентними органами реєстрації актів цивільного стану російської федерації, не може бути використаним для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Стверджує, що немає іншої можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка, видане на території України, та, як наслідок, реалізувати свої спадкові права щодо майна померлого.
36.        Водночас апеляційний суд, врахувавши, що факт смерті ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим компетентними органами відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки смерть ОСОБА_2 вже підтверджена відповідним свідоцтвом про смерть.
37.        Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15 серпня 2024 року у справі № 643/8133/23, від 24 грудня 
2024 року у справі № 387/228/24, від 02 липня 2025 року у справі № 186/227/24.
38.        Колегією суддів не встановлено підстав для відступу від вказаних висновків Верховного Суду.
39.        Доводи касаційної скарги про те, що видане органом російської федерації свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , а засвідчує факт смерті громадянина росії ОСОБА_2 , підлягають відхиленню, оскільки вказаним свідоцтвом засвідчено смерть ОСОБА_2 , який народився 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Діброва Тячівського р-ну Закарпатської області. Цих відомостей цілком достатньо для ідентифікації померлого, як чоловіка позивачки.
40.        Крім того, Верховний Суд враховує, що за змістом частини третьої 
статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).
41.        Із тексту судових рішень, внесених до ЄДРСР, у справі № 354/802/13-ц вбачається, що після звернення ОСОБА_1 до суду з цією заявою нею у жовтні 2023 року було подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка та у межах спадкової справи № 71400578 їй видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 грудня 2023 року № 11011 та № 11012.
Відповідно до цих свідоцтв про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 (див. ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 
2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року у справі № 354/802/13-ц).
42.        Враховуючи наведене, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, постановах Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 707/1607/16, від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі 
№ 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20, від 15 вересня 2021 року у справі 
№ 367/2656/20, від 16 листопада 2022 року у справі № 759/1443/22, від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.
43.        Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду по суті вирішення заяви ОСОБА_1 .
44.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
45.        Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
46.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилець Микола Богданович, залишити без задоволення.
2.           Постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников