ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
12 серпня 2025 року
м. Харків
справа № 643/189/24
провадження № 22-ц/818/3318/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Кружиліної О.А., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 11 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики, -
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 11 квітня 2025 року, постановлене суддею Зимовським О.С. 
в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пономарьова Є.О. про відстрочення виконання рішення.
Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 11 квітня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 адвокат Пономарьова Є.О. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву боржника про розстрочення виконання судового рішення.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріальний стан заявниці на даний час не дозволяє здійснити оплату всієї грошової суми одразу, оскільки її донька навчається на 4 курсі та не має заробітку, мати має хронічні захворювання та потребує догляду, а заробітна плата заявниці є мінімальною. Зазначив, що на думку апелянта, це є винятковою підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів, що підтверджували б винятковість обставин для відстрочення виконання судового рішення. Зазначені заявником обставини не є винятковими та які не можна вважати такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до вимог ч. 4 ст. 435 ЦПК України.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 11 вересня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики від 15.01.2024 року в розмірі 50000 грн 00 коп. та в розмірі 100000 грн та судовий збір.
Як на підставу вимог про відстрочку виконання вищевказаного рішення суду, ОСОБА_1 посилалася на те, що зважаючи на матеріальний стан та наявності на утриманні доньки та хворої матері, з урахуванням мінімальної заробітної плати, з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності, для виконання рішення суду, наявні підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки існують виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, просить відстрочити виконання рішення суду.
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями частини першої, третьої статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
За частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.
Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.
Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.
Звертаючись до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду представник ОСОБА_1 зазначив, що матеріальний стан заявниці на даний час не дозволяє їй здійснити оплату всієї суми одразу, оскільки на її утриманні знаходиться донька та мати, а сама ОСОБА_1 отримує мінімальну заробітну плату.
Однак, зазначені обставини не є беззаперечним доказом скрутного майнового стану заявника, яке є достатньою підставою для відстрочки виконання рішення суду. 
Доказів щодо понесених витрат відповідачем на утримання та лікування її матері до суду надано не було. 
Посилання представника відповідача, що відповідач самостійно утримує повнолітню доньку, яка навчається на денній формі навчання державної форми і не отримує стипендію не може само по собі свідчити про скрутний майновий стан відповідача.
Як встановлено судом заявниця працевлаштована і отримує заробітну плату у сумі 82680 грн. за 2024 рік.
Також ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення.
Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що заявницею не надано доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим через її майновий стан.
Колегія суддів погоджується з тим, що наведені ОСОБА_1 обставини, не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення коштів.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.
Доводи апеляційної скарги виводи суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 11 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                        О.В. Маміна

Судді:                                                                Ю.М. Мальований

О.А. Кружиліна
Повне судове рішення виготовлено 13.08.2025 року.