УХВАЛА
28 липня 2025 року
м. Київ
справа № 127/23718/22
провадження № 51-3479 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженої ОСОБА_4 про відвід складу суду,
встановив:
Постановою Суду від 29 травня 2025 року колегія суддів у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 скасувала ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 квітня 2024 року та призначила новий розгляд у суді апеляційної інстанції, висловивши свою позицію щодо відсутності підстав для застосування положень ст. 75 Кримінального кодексу України (далі - КК) відносно  ОСОБА_4 , про що  було наведено відповідні мотиви прийнятого рішення. 
Вироком Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2024 року по обвинуваченню  ОСОБА_4  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2  КК скасовано в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4  засуджено за ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2  до покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 2 ст. 436-2 КК на строк 1  рік без конфіскації майна;
- за ч. 3 ст. 436-2 КК на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, засуджена ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою на вирок Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року, яку згідно з протоколом від 11 липня 2025 року було передано раніше визначеному складу суду: суддів  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2025 року зазначена касаційна скарга  залишена без руху.
16 липня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява засудженої   ОСОБА_4 про відвід суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
На обґрунтування заяви ОСОБА_4 вказує про те, що дана колегія суддів Касаційного кримінального суду раніше вже брала участь у розгляді цього кримінального провадження, ухвалювала постанову про скасування ухвали Вінницького апеляційного суду від 17 квітня 2024 року, тобто  колегія суддів уже сформувала думку у справі, надала оцінку обставинам, які мають істотне значення для остаточного вирішення справи, отже, відповідно до положень ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не має права брати участь у цьому ж провадженні. Участь цих суддів, на її думку, викликає обґрунтований сумнів у їх  неупередженості та суперечить принципу справедливого судочинства.
Перевіривши заяву та матеріали провадження, Суд дійшов такого висновку.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу передачі судової справи раніше визначеному складу суду  11 липня 2025 року касаційна скарга передана на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 29 травня 2025 року, справу розглянуто за касаційною скаргою прокурора та скасовано рішення суду апеляційної інстанції. У постанові колегія суддів у складі суддів  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 висловила свою позицію про те, що за відсутності інших обставин у даному кримінальному провадженні, які можуть істотно вплинути  на висновки суду,  не має обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК, навівши відповідні мотиви.
Звернувшись із зазначеною касаційною скаргою,   ОСОБА_4 просить Верховний Суд скасувати вирок апеляційного суду, провадження направити на новий апеляційний розгляд,  та, серед іншого, розглянути можливість  застосування положень ст. 75 КК. Тобто, ставить на вирішення питання, з приводу якого колегія суддів у складі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вже зробила висновок у постанові від 29 травня 2025 року. 
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК, суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумніви в його неупередженості.
Колегія суддів враховує, що урішенні "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v.Belgium, 1984) ЄСПЛ підкреслив, що вирішальним є не лише те, чи є суддя насправді неупередженим, а й те, чи є об`єктивні підстави сумніватися в його неупередженості та постановив, що навіть формальна участь судді в попередньому етапі справи може викликати сумніви щодо його об`єктивності на наступних етапах розгляду.
За таких обставин, з метою уникнення можливості виникнення в учасників провадження сумнівів у неупередженості суддів ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 під час розгляду касаційної скарги  ОСОБА_4 на вирок Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року, заява про відвід колегії суддів підлягає задоволенню.
Згідно  з ч. 3 ст. 83 КПК у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) одного чи кількох суддів із складу суду або всього складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведених суддів із заміною останніх іншими суддями або іншим складом суддів. 
З урахуванням викладеного, провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно передати для заміни відведеного складу суддів у порядку ч. 3 ст. 82 КПК.
Керуючись статтями 75, 80, 81, 82 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Заяву засудженої ОСОБА_4  про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити та здійснити повторний автоматизований розподіл матеріалів провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4   на вирок Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року стосовно неї.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                  ОСОБА_3