Справа № 147/271/25
Провадження № 22-ц/801/1837/2025
Категорія: 61
Головуючий у суді 1-ї інстанції Почкіна  О. М.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року	Справа № 147/271/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В. 
Секретар: Закернична А. О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 
Рішення ухвалила суддя Почкіна О. М.
Рішення ухвалено о 10:08 в селищі Тростянець Вінницької області 
Дата складення повного тексту рішення 13 червня 2025 року,

Встановив:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тростянецької селищної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ілляшівка Гайсинського району Вінницької області, про що складений актовий запис № 28 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 виконавчим комітетом Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.
Відповідно до заповіту від 06 грудня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 80, ОСОБА_2 все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що належатиме йому на день смерті і взагалі все те, на що за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_1 .
14 листопада 2021 року вона направила до Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області заяву про прийняття спадщини, яка була посвідчена 14 серпня 2024 року польським нотаріусом Ізабелою Шиманською, нотаріусом Варшави, здійснюючої діяльність в нотаріальній конторі у м. Варшава.
20 листопада 2024 року Гайсинська державна нотаріальна контора Вінницької області направила на адресу її представника відповідь, в якій відмовлено у прийнятті спадщини у зв`язку з тим, що вона у встановлений законом строк не зверталася із заявою про прийняття спадщини до Гайсинської державної нотаріальної контори після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а також через неподання доказів фактичного прийняття спадщини до майна спадкодавця та не надано підтверджуючої інформації про місце відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
Вона мала місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із повномасштабною агресією рф на територію України, вона змушена покинути територію України і власну домівку, оскільки місцевість її проживання була захвачена окупантами, та разом із двома дітьми, щоб забезпечити їх безпеку, вимушена покинути власну домівку та переїхати до Польщі, де посвідчила свою заяву про прийняття спадщини. 
З 16 листопада 2004 року по 25 липня 2023 рік вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 ; мають двоє дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після розірвання 25 липня 2023 року шлюбу рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області, діти проживають з нею, окремо від батька, який аліменти не сплачує, діти знаходяться на її утриманні.
Згідно судового наказу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 липня 2023 року із ОСОБА_3 стягнені аліменти на її користь на утримання дітей.
Отже, у період з 2022 року по кінець 2024 року вона була вимушена через бойові дії покинути разом із дітьми власну домівку; вона переживала процес розірвання шлюбу, який був для неї дуже тяжким; змушена була звернутися до суду з метою стягнення із батька дітей аліментів на їх утримання. Фактично вона залишилася сама з дітьми, не маючи власного житла. Також великим потрясінням для неї було те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько. Всі ці обставини і зумовили пропуск нею строку для прийняття спадщини, тому що вона мала працювати, щоб забезпечити дітей, а також її емоційний та фізичний стан ускладнював оперативне реагування на процедуру прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що вона не має юридичної освіти та була необізнана із порядком та строками прийняття спадщини, не мала коштів для оформлення спадкового майна і вважала, що через збройну агресію рф та введення військового стану строки на звернення відсутні, у зв`язку з чим і пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
За таких обставин вона просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов. 
Зазначила, що із рішенням суду не погоджується, вважає його необґрунтованим та несправедливим, оскільки суд не надав належної оцінки всім доводам і доказам; не дослідив та не в повному обсязі з`ясував фактичні та загальновідомі обставини справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам у сукупності, а саме її вимушене переміщення через окупацію, проживання в чужій країні без підтримки, складне емоційне та фінансове становище, а також юридичні процеси, пов`язані із розлученням, що стало причиною того, що вона не змогла у передбачений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька. Такі обставини є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки вона не мала об`єктивної можливості своєчасно реалізувати свої спадкові права. Суд першої інстанції цих обставин не врахував і дійшов необґрунтованого висновку, що вказані нею причини не є тими непереборними обставинами, які перешкоджали їй протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Суд першої інстанції не врахував принцип пропорційності та принцип справедливості, добросовісності і розумності; порушив правозастосовчу практику Верховного Суду, зокрема його позицію в тому, що перебування спадкоємця на тимчасово окупованій території або в зоні бойових дій визнається поважною причиною пропуску строку. Суд дійшов помилкового висновку про відсутність поважних причин пропуску строку, не надавши достатньої правової оцінки життєвим, соціальним і безпековим умовам, у яких перебувала позивач, що у сукупності свідчить про те, що суд не забезпечив справедливого та ефективного розгляду справи, допустив порушення принципів розумності, добросовісності, верховенства права та права на захист приватної власності в умовах воєнного часу.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. 
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Конюшко Д. Б. підтримав апеляційну скаргу, просить задовольнити її.
Представник відповідача Тростянецької селищної ради та представник третьої особи Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (частина 1). Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 2). 
Відповідач і третя особа належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслали.
За таких обставин їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ілляшівка Гайсинського району Вінницької області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 14 грудня 2023 року, актовий запис № 28 (а. с.19).
ОСОБА_2 06 грудня 2021 року склав заповіт, посвідчений старостою с. Ілляшівка, с. Красногірка, с. Підлісне, Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької, ОСОБА_6 , яким все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а. с. 17).
16 листопада 2004 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого Михайлівською сільською радою Скадовського району Херсонської області виданого Михайлівською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 08 від 16 листопада 2004 року. Прізвище дружини після одруження  ОСОБА_8 (а. с. 23).
Згідно відомостей, які зазначені у витязі з реєстру територіальної громади від 31 липня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).
14 серпня 2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Варшава (Республіка Польща), звернулася до компетентних органів в Україні, кого це стосується, за належністю, із заявою про прийняття спадщини, повідомивши в заяві про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , та за життя – 06 грудня 2021 року склав заповіт, відповідно до якого все майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що належатиме йому на день смерті і взагалі все те, на що за законом матиме право, заповідав своїй дочці ОСОБА_1 (зареєстровано в реєстрі за № 80) (а. с. 9).
14 серпня 2024 року, ОСОБА_9 , нотаріус у Варшаві, засвідчила, що підпис на цьому документі – заяві про прийняття спадщини від 14 серпня 2024 року (реєстр А № 5585/2024) та підпис на довіреності, якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_10 та/або ОСОБА_11 бути її представником (реєстр А № 5587/2024), поставила у її присутності ОСОБА_1 (а. с. 10-16).
Адвокат Конюшко Д. Б., діючи від імені ОСОБА_1 , 13 листопада 2024 року надіслав до Гайсинської державної нотаріальної контори, заяву, у якій вказав, що ОСОБА_1 бажає відкрити спадкову справу в Гайсинській державній нотаріальній конторі після смерті її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , повідомивши, що спадкоємець перебуває за межами України, а саме – у республіці Польща (а. с. 8).
У листі Гайсинської державної нотаріальної контори від 20 листопада 2024 року за № 1164/01-16 повідомлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк не зверталася із заявою про прийняття спадщини до Гайсинської державної нотаріальної контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , не надано жодних доказів фактичного прийняття спадщини до майна спадкодавця, а також не надано інформації про місце відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , спадщина вважається не прийнятою. Також повідомлено заявника про те, що зазначена нею адреса: с. Капустяни Гайсинського району Вінницької області відноситься до Тростянецького нотаріального округу Гайсинського району Вінницької області (а. с. 20).
Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 019281 виданого 15 жовтня 2004 року, ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка кадастровий номер 0524184800010010110 (а. с. 21-22).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Михайлівською сільською радою Скадовського району Херсонської області 29 червня 2006 року, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Михайлівською сільською радою Скадовського району Херсонської області 20 вересня 2011 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 24-25).
Згідно рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 16 листопада 2004 року Михайлівською сільською радою Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 08 (а. с. 87).
Згідно з інформацією, наданою Державною прикордонною службою 21 квітня 2025 року за №19/32922-25-Вих, ОСОБА_1 перетинала державний кордон України у період з 01.01.2022 по 18.03.2025: 12 липня 2022 року 05:34 – виїзд; 31 травня 2024 року 19:26 – в`їзд, а 01 червня 2024 року 02:26 – виїзд; 08 лютого 2025 року 21:27 – в`їзд, а 09 лютого 2025 року 04:02 – виїзд (а. с. 96). Такі відомості про перетин державного кордону України свідчать про те, що позивач після смерті її батька двічі в`їздила на територію України, де перебувала менше доби – лише кілька годин. При тому
Такі відомості свідчать про те, що позивач у період після смерті її батька ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і по день подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (13 листопада 2024 року) перетинала державний кордон України лише один раз і то на кілька годин: в`їхала в Україну 31 травня 2024 року о 19:26 і повернулася в Польщу в 02:26 01 червня 2024 року.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що позивач лише 13 листопада 2024 року вчинила дії для прийняття спадщини, а саме: звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, а до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини вона звернулася 19 лютого 2025 року, тобто вже пройшов тривалий термін після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Юридична необізнаність позивача не пов`язана з об`єктивними та істотними труднощами, що унеможливили їй вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії. Факт перебування позивача за межами території України сам собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини і не є поважною причиною пропуску строку для подання нею як спадкоємцем заяви про прийняття спадщини. Із наданих доказів не вбачається, що позивач з поважних причин не мала реальної можливості звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, зокрема шляхом її надіслання поштою, направлення повідомлення, телеграми нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Посилання на необхідність постійно працювати для того, щоб утримувати дітей та те, що емоційний та фізичний стан ускладнював оперативне реагування на процедуру прийняття спадщини, не підтверджено належними та допустимими доказами. Перебування у стані великого потрясіння через смерть близької людини не є поважною причиною, оскільки глибокі душевні страждання через смерть близької людини переживає більшість людей. Посилання позивача на наявність таких причин пропуску суд вважає не переконливими. Інших доказів поважності причин пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, позивачем не надано та судом не встановлено обставин, які б свідчили, що у ОСОБА_1 існували причини, пов`язані з непереборними, істотними труднощами в прийнятті спадщини.
Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що суд виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, з урахуванням наявних в матеріалах справи усіх доказів в сукупності, у зв`язку із чим прийшов до невірного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Стаття 1272 ЦК України встановлює, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначила, що у період з 2022 року по кінець 2024 року вона разом із дітьми вимушена була через бойові дії покинути власну домівку; вона переживала процес розірвання шлюбу, який був для неї дуже тяжким; змушена була звернутися до суду з метою стягнення із батька дітей аліментів на їх утримання; фактично залишилася у чужій країні сама з дітьми, не маючи власного житла; смерть її батька стала для неї великим потрясінням і всі ці обставини разом зумовили пропуск нею строку для прийняття спадщини, тому що вона мала працювати, щоб забезпечити дітей, а також її емоційний та фізичний стан ускладнювало оперативне реагування на процедуру прийняття спадщини; у зв`язку з тим, що вона не має юридичної освіти та була необізнана із порядком та строками прийняття спадщини, не мала коштів для оформлення спадкового майна і вважала, що через збройну агресію рф та введення військового стану строки на звернення відсутні, у зв`язку з чим і пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а. с. 1-4).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено по справі судом першої інстанції Гайсинська державна нотаріальна контора надіслала представнику позивача ОСОБА_1 – адвокату Конюшку Д. Б. відповідь на заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2024 року щодо відкриття спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , де повідомила, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк не зверталася із заявою про прийняття спадщини до Гайсинської державної нотаріальної контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , не надала жодних доказів фактичного прийняття спадщини до майна спадкодавця, а також не надала інформації про місце відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , спадщина вважається не прийнятою. Також повідомила заявника про те, що зазначена нею адреса: с. Капустяни Гайсинського району Вінницької області відноситься до Тростянецького нотаріального округу Гайсинського району Вінницької області (а. с. 20); спадкодавець ОСОБА_2 06 грудня 2021 року склав заповіт, посвідчений старостою села Ілляшівка, села Красногірка, села Підлісне Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Василенко Л. Д., та зареєстрований в реєстрі за № 80, яким заповів своїй дочці ОСОБА_1 все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що належатиме йому на день смерті і взагалі все те, на що за законом матиме право (а. с. 17) і матеріли справи не містять інформації про зміну чи скасування заповіту; спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилася і його спадкоємці до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися; інші спадкоємці не прийняли спадщину ні шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, що передбачено за правилами статтей 1269 і 1270 ЦК України, ані у спосіб, визначений статтею 1268 ЦК України, зокрема її частиною 3.
З урахуванням таких встановлених судом першої інстанції обставин, а також того, що тривалість пропущеного строку є незначною, тому наведені позивачем та підтверджені доказами її доводи щодо причин пропуску строку, з урахуванням всіх обставин справи в сукупності підлягають визнанню поважними, і при цьому враховується відношення відповідача по справі Тростянецької селищної ради до заявленого лише до неї позову, яка своїх заперечень проти задоволення цього позову до суду не надіслала, направивши до суду 11 березня 2025 року, 02 квітня 2025 року, 03 червня 2025 року лише заяви про розгляд справи без її участі (а. с. 59, 69, 109).
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні на суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Загальними засадами цивільного законодавства згідно положення статті 3 ЦК України, зокрема, є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Таким чином, з урахуванням встановлених по справі обставин та наведених норм матеріального і процесуального закону, оцінивши за правилами статті 89 ЦПК України всі докази по справі як кожен окремо, так і достатність і взаємний їх зв`язок у сукупності, врахувавши загальні засади цивільного законодавства, визначені статтею 3 ЦК України, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та про скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, зокрема, є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у три місяці з дня набрання рішення суду законної сили.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:	М. В. Матківська  	
Судді:	Ю. Б. Войтко  	
  	І. В. Міхасішин   	

Повний текст судового рішення складений 07 серпня 2025 року