Справа № 991/6990/25
Провадження 1-кс/991/7059/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

09 липня 2025 року                                                                         Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 52021000000000574 від 07 грудня 2021 року та

ВСТАНОВИВ:

1.07 липня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга підозрюваного у кримінальному провадженні № 52021000000000574 від 07 грудня 2021 року ОСОБА_4  у порядку ч. 7 ст. 303 КПК України у якій він просив скасувати постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 від 03 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій 30 червня 2025 року та зобов`язати його провести запитувані слідчі (розшукові) дії.
1.1.Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 07 липня 2025 року справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .
2.Зі змісту скарги слідчий суддя встановив, що 30 червня 2025 року підозрюваний ОСОБА_4 звертався до прокурора САП з клопотанням про проведення процесуальних дій.
2.1.Клопотання стосувалось проведення слідчих дій, а саме повторного допиту виконавчого директора АТ «Харківоблтеплоенерго» ОСОБА_6 під час якого підозрюваний просив поставити йому низку запитань, зазначених у клопотанні, зокрема, «чи дійсно 04.10.2021 р. була зустріч із присутніми на ній ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , як контактна особа?»; «чи були порушення під час проведення тендеру по лічильникам і трансформаторам?», «чи знайомий він з ОСОБА_11 і чи зустрічався з ним у період 2019-2022 р.?»
Допит свідка підозрюваний ОСОБА_4 просив проводити за участі його захисника ОСОБА_12 . Також вимоги клопотання стосувались надання інформації, чи перебуває ОСОБА_6 агентом НАБ України.
2.2.Після розгляду цього клопотання, 03 липня 2025 року прокурором САП ОСОБА_13 була винесена, на переконання підозрюваного, невмотивована та необґрунтована постанова в силу такого.
Клопотання від 30 червня 2025 року належним чином обґрунтоване. Обставини справи можуть свідчити про нові факти, які потребують додаткового дослідження, оскільки поставлені питання були проігноровані під час обох попередніх допитів ОСОБА_6 . Відмова у задоволенні клопотання обмежує право на захист, оскільки підозрюваний не матиме можливості отримати відповіді на всі питання, які можуть суттєво вплинути на результати розслідування. Зазначив, що відмова у наданні інформації про агентів НАБ України порушує його права.
2.3.Просив слідчого суддю скасувати постанову прокурора ОСОБА_5 від 03 липня 2025 року в кримінальному провадженні № 52021000000000574 та зобов`язати прокурора провести повторний допит свідка ОСОБА_6 з урахуванням наведених у клопотанні питань. Також у прохальній частині скарги підозрюваний просив надати інформацію про можливих агентів НАБ України, які можуть бути причетні до справи.
2.4.Розгляд скарги підозрюваний ОСОБА_4 просив проводити без його участі.
3.Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження на досудовому провадженні рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).
Оскаржувана постанова винесена 03 липня 2025 року. До суду зі скаргою підозрюваний звернувся 04 липня 2025 року. За таких обставин підозрюваним дотримано строк на оскарження, встановлений ст. 304 КПК України.
4.У судове засідання слідчий суддя викликав прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, рішення якого оскаржується.
Перед початком судового засідання від прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення щодо скарги, яка перебуває на розгляді слідчого судді.
У запереченнях прокурор зазначив таке.
Мотиви, викладені у оскаржуваній постанові, вказують на її законність та відсутність підстав для задоволення клопотання підозрюваного ОСОБА_4 від 30 червня 2025 року.
У задоволенні скарги прокурор просив відмовити та проводити її розгляд без участі прокурора.
5.Виходячи з положень ст. 306 КПК України та засади диспозитивності в реалізації прав стороною захисту слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників кримінального провадження.
6.Оцінивши обставини, що викладені в скарзі, доданих до неї матеріалах та запереченнях прокурора, слідчий суддя приходить до таких висновків.
7.Детективами Національного антикорупційного бюро України під процесуальним керівництвом Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52021000000000574 від 07 грудня 2021 року за підозрою, зокрема, ОСОБА_4 
30 червня 2025 року підозрюваний ОСОБА_4 звернувся до прокурора у кримінальному провадженні із клопотанням, яке зазначено в п. 2.1. ухвали.
03 липня 2025 року прокурором винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання від 30 червня 2025 року, яке надійшло до САП 01 липня 2025 року. Постанова обґрунтована таким.
Щодо повторного допиту ОСОБА_6 в процесуальному статусі свідка, то допит зазначеного свідка під час досудового розслідування проведено двічі зокрема і щодо питань зазначених у клопотанні, а у поданому клопотанні від 30 червня 2025 року підозрюваним не наведено достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення мети слідчої дії у разі проведення повторного (фактично третього) допиту.
Усі зібрані стороною обвинувачення під час досудового розслідування докази будуть відкриті стороні захисту на відповідній стадії кримінального
провадження.
Надання інформації зокрема про агентів як таке не відноситься до процесуальних дій та не корелюється з правом сторони захисту ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження.
З огляду на викладене прокурор відмовив у задоволенні клопотань підозрюваного ОСОБА_4 .
8.Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України). Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України (ч. 1 ст. 24 КПК України). На досудовому розслідуванні особа, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представник, законний представник чи захисник можуть оскаржити рішення слідчого про відмову у проведенні слідчих дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України).
8.1.У розділі 6 Листа ВССУ від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим.
9.Щодо дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчий суддя звертає увагу на таке.
9.1.Прокурор приймав рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії у формі постанови. Постанова датована 03 липня 2025 року. Із відомостей, які в ній вказані, встановлено, що 01 липня 2025 року надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_4 від 30 червня 2025 року про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку, передбаченому ст. 42 КПК України. Враховуючи дату звернення із клопотаннями та дату винесення прокурором постанови, слідчий суддя презюмує, що строк вирішення ініційованого питання прокурором дотримано.
9.2.В подальшому слідчий суддя встановлює, чи дотримані формальні вимоги при прийнятті оскаржуваної постанови. КПК України містить вимоги до постанови як рішення прокурора. Так, постанова прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови (ч. 5 ст. 110 КПК України). Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення (ч. 6 ст. 110 КПК України)
9.3.Оцінивши постанову прокурора від 03 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя доходить до висновку, що вона містить усі обов`язкові елементи такого процесуального рішення, викладена на офіційному бланку та підписана прокурором САП ОСОБА_5 . Відтак, прокурор дотримався процесуального порядку вирішення клопотання сторони захисту про проведення слідчих (розшукових) дій.
10.Щодо оцінки законності та обґрунтованості підстав для відмови у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій слідчий суддя звертає увагу на таке.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що прокурор надав аргументовані відповіді на ініційовані підозрюваним питання. До такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на таке.
Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, окрім іншого, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках – особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом (п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України).
Водночас, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Отже, з аналізу зазначених положень закону висновується, що прокурор на стадії досудового розслідування визначає коло доказів, які на його переконання є належними та можуть прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та на підстави яких ним має бути прийнято одне із рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України. Водночас, слідчий суддя не може втручатись в порядок реалізації прокурором його повноважень, а лише може перевірити їх виконання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання підозрюваного, прокурор, з огляду на вже проведені у цьому кримінальному провадженні слідчі дії, зокрема допити свідка ОСОБА_6 , дійшов до переконання про відсутність потреби у проведенні повторного, вже третього його допиту. У тому числі прокурор врахував, що ОСОБА_6 було допитано щодо питань, ініційованих у клопотанні ОСОБА_4 від 30 червня 2025 року.
Підозрюваний ОСОБА_4 не надав слідчому судді доказів того, що у ході попередніх допитів ОСОБА_6 йому не були поставлені зазначені у клопотанні питання, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити дійсність цього факту. У цьому контексті варто зазначити, що поклавши в основу аргументів про незаконність оскаржуваної постанови те, що ОСОБА_6 відповідні питання не були поставлені під час попередніх допитів, ОСОБА_4 повинен був довести це слідчому судді, адже в основу принципу змагальності сторін покладено самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій.
10.1.У контексті доводів скарги про те, що проведення повторного допиту обмежує право на захист в силу відсутності у підозрюваного можливості отримати відповіді на питання, які можуть суттєво вплинути на результати розслідування слідчий суддя зазначає таке. Вирішальний етап перетворення показань у доказ може відбутись на наступній стадії кримінального провадження – під час судового провадження. Відповідно до підпункту «d» п. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений, як мінімум, має право допитувати свідків, які дають показання проти нього, або право на те, щоб ці свідки були допитані. Відтак, у майбутньому, у випадку призначення судового розгляду в цьому провадженні, ОСОБА_4 чи його захисник не позбавлені можливості поставити свої питання ОСОБА_6 у ході допиту свідків у суді.
10.2.Загалом, оцінюючи законність оскаржуваної постанови слідчий суддя виходить із концепції, що в ході ініційованих стороною захисту слідчих дій можуть бути отримані докази, які будуть свідчити про наявність обставин, які виправдовують підозрюваного, а самостійно отримати такі докази сторона захисту не в змозі. Такі обґрунтування повинні бути відображені у самому клопотанні про проведення слідчих дій, адже прийняття процесуального рішення про проведення конкретної слідчої дії передбачає оцінку наявності підстав для її проведення, які визначені у ст. 223 КПК України (та інших статтях КПК України).
Зі змісту клопотання підозрюваного ОСОБА_4 можна зробити висновок, що ініційованою слідчою дією останній прагне спростувати свою участь 04 жовтня 2021 року в товаристві з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 . Водночас, у своєму ж клопотанні ОСОБА_4 зазначає про реальне існування доказів, що спростовують його участь під час цієї зустрічі, тобто навіть за відсутності ймовірних показань ОСОБА_6 про це, що нівелює необхідність проведення ініційованої слідчої дії та свідчить про самостійне отримання таких доказів стороною захисту.
10.3.Крім цього, прокурор обґрунтовано зазначив, що надання інформації про агентів НАБ України не відноситься до процесуальних дій та не співвідноситься з правом на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
В будь-якому випадку, надання інформації не є слідчою (розшуковою) дією, тому будь-які рішення прокурора щодо цього питання не підлягають оцінці під час розгляду скарги, поданої у порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
11.Слідчий суддя також відхиляє вимоги захисника щодо зобов`язання прокурора провести слідчу дію – повторний допит ОСОБА_6 .
На переконання слідчого судді, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 307 КПК України слідчого можливо зобов`язати вчинити лише дію, невиконання якої оскаржується особою відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, тобто процесуальну дію, яку він зобов`язаний був вчинити у визначений КПК України строк, проте не вчинив, до прикладу, не вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення у строк, передбачений ч. 1 ст. 214 КПК України.
Натомість, протилежний підхід, тобто ухвалення слідчим суддею рішень про зобов`язання слідчого вчинити слідчі дії у конкретному кримінальному провадженні, виходило б за межі повноважень слідчого судді, визначених КПК України.
Це обумовлено самостійністю слідчого під час досудового розслідування яка, серед іншого, полягає у належній йому дискреції у вирішенні питання щодо проведення чи непроведення певної слідчої (розшукової) дії. Це питання слідчий вирішує на власний розсуд, з урахуванням того, чи відповідатиме інтересам ефективного проведення досудового розслідування та виконанню завдань досудового розслідування і кримінального провадження в цілому проведення тієї чи іншої слідчої (розшукової) дії.
12.Вимога скарги надати інформацію про можливих агентів НАБ України, які можуть бути причетні до справи (п. 3 прохальної частини), не підлягає задоволенню в силу того, що не входить до компетенції слідчого судді, обумовленої ч. 2 ст. 307 КПК України.
13.Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурор у належний спосіб дослідив клопотання сторони захисту, зміст та форма процесуального рішення (постанови про відмову у задоволенні клопотання) відповідає вимогам ст. 110 КПК України, доцільність у повторному проведенні слідчих дій стороною захисту не доведена, а за таких обставин доводи підозрюваного ОСОБА_4 про необґрунтованість та незаконність постанови прокурора є непереконливими, що вказує на необхідність відмови у задоволенні скарги про скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 7, 9, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу підозрюваного ОСОБА_4 на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 від 03 липня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 52021000000000574 від 07 грудня 2021 року, залишити без задоволення.
2.Ухвала набирає законної сили після з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                         ОСОБА_18