УХВАЛА
 
01 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 307/2349/24
провадження № 61-9525ск25 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 червня 2025 року у справі за позовом Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та витребування майна із чужого незаконного володіння, 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року Тячівська окружна прокуратура Закарпатської області 
в інтересах держави в особі Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (далі - Буштинська селищна рада) звернулася до суду 
з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд: 
- визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії 
І-ЗК № 007468, виданий 12 травня 2003 року на підставі рішення сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 березня 1998 року, ОСОБА_1 на земельні ділянки, площею 0,91 га, розташовані на території урочища «Пітроса» Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 60,
- витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,23 га, за кадастровим номером: 2124485000:04:004:0024, розташованої 
у с. Новобарово, урочище «Пітроса», без номеру, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, для ведення особистого селянського господарства, вартістю 43 056,00 грн, та земельну ділянку, площею 0, 68 га, за кадастровим номером: 2124485000:04:004:0028, розташованої у с. Новобарово, урочище «Пітроса», без номеру, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, для ведення особистого селянського господарства, вартістю 127 296,00 грн,
- повернути вказані земельні ділянки у комунальну власність Буштинської селищної ради.
 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 
2024 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду 
від 19 червня 2025 року, позов Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Буштинської селищної ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено.
Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 007468, виданий 12 травня 2003 року на підставі рішення сесії Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 березня 1998 року, ОСОБА_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , на земельні ділянки, площею 0,91 га, розташовані на території урочища «Пітроса» Новобарівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 60.
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,23 га, за кадастровим номером: 2124485000:04:004:0024, розташовану 
в с. Новобарово, урочище «Пітроса», без номеру, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, для ведення особистого селянського господарства, вартістю 43 056,00 грн, та повернуто вказану земельну ділянку у комунальну власність Буштинської селищної ради.
Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,68 га, за кадастровим номером: 2124485000:04:004:0028, розташовану 
в с. Новобарово, урочище «Пітроса», без номеру, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, для ведення особистого селянського господарства, вартістю 127 296,00 грн, та повернуто вказану земельну ділянку у комунальну власність Буштинської селищної ради.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 9 084,00 грн.
21 липня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 червня 2025 року (надійшла до суду 24 липня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про залишення позовних вимог без розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Також, заявником порушено вимоги пункту першого частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: невірно вказана назва суду, до якого подається касаційна скарга.
Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції 
у цивільних справах є Верховний Суд.
У касаційній скарзі вказано, що касаційна скарга подається до Верховного Суду України.
Також, у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника або номер паспорту.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 червня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць