Справа № 452/5220/23
Провадження № 22-ц/801/1423/2025; 22-ц/801/1496/2025;
Категорія: 30
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року	Справа № 452/5220/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П., 
з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 ,
треті особи без самостійних вимог: Акціонерне товариство КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Одеська митниця, ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року та ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2025 року, постановлені під головуванням судді Романюк Л. Ф. у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, без самостійних вимог: Акціонерного товариства КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Одеської митниці, ОСОБА_4 , про захист прав споживача, розірвання договору купівлі – продажу автомобіля, оформленого протоколом № 585770 від 06.04.2023 року про проведення електронного аукціону (торгів) та актом про проведений електронний аукціон від 19.04.2023 року, стягнення коштів за неякісний товар, стягнення моральної шкоди,- 
в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, без самостійних вимог: Акціонерного товариства КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , Головного Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Одеської митниці, ОСОБА_4 , про захист прав споживача, розірвання договору купівлі – продажу оформленого протоколом № 585770 від 06.04.2023 року про проведення електронного аукціону (торгів) та актом про проведений електронний аукціон від 19.04.2023 року, стягнення коштів за неякісний товар, стягнення моральної шкоди. Зазначав, що 06 квітня 2023 року на вебсайті Державного підприємства «СЕТАМ» відбулися електронні торги з реалізації лоту № 525346, а саме: транспортного засобу марки «MITSUBISHI PAJERO 2.8 TD», сірого кольору, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . За їх результатами ОСОБА_1 було визнано переможцем, про що складено протокол проведення електронного аукціону (торгів) №585770 від 06.04.2023 року. Оголошення про електронні торги та інформація про переможця зазначених електронних торгів розміщена на офіційному сайті ДП «СЕТАМ» (посилання - https://setam.net.ua/auction/523020). Ціна продажу лоту - 201 777, 77 грн. У встановленому порядку, з метою участі в проведенні електронних торгів, 06.04.2023 року позивач перерахував на рахунок ДП «СЕТАМ» гарантійний внесок в розмірі - 7 366,88 грн. та його було допущено до участі в торгах. Після оголошення його переможцем електронних торгів, ним було сплачено на депозитний рахунок відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за придбаний лот кошти в сумі - 191 688,88 грн. та на користь ДП «СЕТАМ» винагороду за проведення торгів у розмірі - 2 722,01 грн. 19.04.20223 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойком С.В. було складено та видано позивачу Акт про проведений електронний аукціон.
20.04.2023 року ДП «СЕТАМ» було передано позивачу автомобіль ,про що складено акт видачі майна переможцю електронних торгів.
З метою реєстрації придбаного на електронних торгах транспортного засобу в органах МВС ОСОБА_1 звернувся в Науково-дослідне бюро судових експертиз для надання відповідного висновку.
У висновку № 070223-1 спеціаліста з трасологічного дослідження від 02.07.2023 року зазначено, що: «ідентифікаційний номер автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,піддавався змінам шляхом видалення первинного ідентифікаційного номера та нанесення на раму номера «JMB0NV240SJ307491» саморобним способом, а також встановлення на кузов ідентифікаційно-номерної таблички, що виготовлена саморобним способом. Встановити первинний ідентифікаційний номер даного автомобіля не видалось можливим з причин видалення з поверхової рами значного шару металу та її корозійного пошкодження».
Листом від 09.08.2023 року Головний сервісний центр МВС повідомив позивача про те, що транспортний засіб марки « MITSUBISHI PAJERO 2.8 TD», сірого кольору, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 ,не відповідає відомостям ,зазначеним у поданих документах (згідно з висновком Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор» від 02 липня 2023 року №070223-1), а тому надання висновку про можливість дублювання ідентифікаційного номера на транспортному засобі неможливе. Листом від 05.09.2023 року Головний сервісний центр МВС надав позивачу відповідь на його звернення щодо можливості надання дозволу на дублювання номера кузова або реєстрації транспортного засобу « MITSUBISHI PAJERO», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначеним листом Головний сервісний центр МВС повідомило ОСОБА_1 , що у зв`язку з тим, що ідентифікаційний номер транспортного засобу « MITSUBISHI PAJER0 »1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підроблено, а тому здійснення перереєстрації або надання висновку про можливість дублювання ідентифікаційного номера на транспортному засобі неможливе. Просив суд, розірвати договір купівлі – продажу автомобіля транспортного засобу  «MITSUBISHI PAJERO», 1995 року випуску,  реєстраційний номер   НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , оформлений протоколом № 585770 від 06.04.2023 року про проведення електронних торгів за лотом № 525346, що виданий Державним підприємством «СЕТАМ» за результатами цих торгів та актом про проведений електронний аукціон від 19.04.2023 року, виданий відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 в порядку реституції грошові кошти в сумі 191 688,88 грн., сплачені ним за придбання на електронних торгах транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO», 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,кузов № НОМЕР_2 . Стягнути гарантійний внесок 10 088,89 грн., 30 000 грн моральної шкоди та судові витрати.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд не врахував те, що позивачу було продано з електронних торгів обмежено оборотоздатний транспортний засіб,оскільки якби позивач знав про недоліки товару, що не були зазначені державним виконавцем, то не купував би цей автомобіль, оскільки він не має законної можливості використовувати вказаний автомобіль за призначенням. Вважає що у даному випадку має місце істотне порушення продавцем умов договору купівлі-продажу, що є підставною для застосування до спірних правовідносин п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України та розірвання договору. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2025 року повернуто заяву представника позивача ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення.
В апеляційній скарзі на зазначену ухвалу  ОСОБА_5 просить суд її скасувати через порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що ЦПК України не передбачено вимог до написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення, відтак , суд не вказав, яким вимогам ЦПК України не відповідає його заява, що призвело до безпідставного повернення заяви про ухвалення додаткового рішення. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню , виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року та ухвала суду від 12 травня 2025 року вищевказаним вимогам закону не відповідають. 
Відмовляючи в задоволенні позову , суд виходив з того, що вирішуючи питання про прийняття участі в торгах, позивач ,у відповідності до положень пункту 5 розділу ІІ зазначеного вище Порядку мав можливість звернутись до зберігача майна ДП «СЕТАМ» з приводу огляду виставленого на торги майна, а останнє забезпечити демонстрацію майна протягом трьох робочих днів з дня отримання відповідного звернення,проте вказаним правом не скористався. З опублікованої інформації щодо майна вбачається, що в ній було зазначено: «Автомобіль марки» MITSUBISHI PAJERO, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,кузов № НОМЕР_3 . Наявні незначні пошкодження лакофарбового покриття по всій поверхні кузова автомобіля у вигляді подряпин, сколів та потертостей. Салон в задовільному стані зі слідами тривалого використання. Стан гуми коліс задовільний. Наявні запасне колесо, домкрат, ключ балонний. Пробіг на показнику одометра 233630 км., свідоцтво про реєстрацію ТЗ відсутнє, авто магнітола відсутня, наявний ключ брелком, рівні рідин не встановлені. При цьому, будь-яких порушень вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та Порядку під час проведення виконавчих дій, організації та проведення торгів судом не встановлено.. 
Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, виходячи з наступного. 
Апеляційним судом встановлено, що 06 квітня 2023 року на вебсайті Державного підприємства «СЕТАМ» відбулися електронні торги з реалізації лоту № 525346, а саме: транспортного засобу марки « MITSUBISHI PAJERO 2.8 TD», сірого кольору, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . За їх результатами ОСОБА_1 було визнано переможцем, про що складено протокол проведення електронного аукціону (торгів) №585770 від 06.04.2023 року. Оголошення про електронні торги та інформація про переможця зазначених електронних торгів розміщена на офіційному сайті ДП «СЕТАМ» (посилання - https://setam.net.ua/auction/523020). Ціна продажу лоту - 201 777, 77 грн. (Т.1 а.с.27). 
У встановленому порядку, з метою участі в проведенні електронних торгів, 06.04.2023 року позивач перерахував на рахунок ДП «СЕТАМ» гарантійний внесок в розмірі - 7 366,88 грн. та його було допущено до участі в торгах. Після оголошення його переможцем електронних торгів ,ним було сплачено на депозитний рахунок відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за придбаний лот кошти в сумі - 191 688,88 грн. та на користь ДП «СЕТАМ» винагороду за проведення торгів у розмірі - 2 722,01 грн.
19.04.2023р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойком С.В. було складено та видано позивачу Акт про проведений електронний аукціон (т.1 а.с.28).
20.04.2023 року ДП «СЕТАМ» було передано позивачу автомобіль про що складено акт видачі майна переможцю електронних торгів (Т.1 а.с.25).
З метою реєстрації придбаного на електронних торгах транспортного засобу в органах МВС ОСОБА_1 звернувся в Науково-дослідне бюро судових експертиз для надання відповідного висновку.
У висновку № 070223-1 спеціаліста з трасологічного дослідження від 02.07.2023 року зазначено, що: «ідентифікаційний номер автомобіля MITSUBISHI PAJERO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , піддавався змінам шляхом видалення первинного ідентифікаційного номера та нанесення на раму номера «JMB0NV240SJ307491» саморобним способом, а також встановлення на кузов ідентифікаційно-номерної таблички, що виготовлена саморобним способом. Встановити первинний ідентифікаційний номер даного автомобіля не видалось можливим з причин видалення з поверхової рами значного шару металу та її корозійного пошкодження» (Т.1 а.с.23-24).
Листом від 09.08.2023 року Головний сервісний центр МВС повідомило ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI PAJERO 2.8 TD», сірого кольору, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , не відповідає відомостям зазначених у поданих документах (згідно з висновком Науково-дослідного бюро судових експертиз «Сантодор» від 02 липня 2023 року №070223-1), а тому надання висновку про можливість дублювання ідентифікаційного номера на транспортному засобі неможливе(Т.1 а.с.29).
Листом від 05.09.2023 року Головний сервісний центр МВС повідомило ОСОБА_1 , що у зв`язку з тим, що ідентифікаційний номер транспортного засобу « MITSUBISHI PAJERО» ,1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,підроблено, а тому здійснення перереєстрації або надання висновку про можливість дублювання ідентифікаційного номера на транспортному засобі неможливе. (Т.1 а.с.30).
Реалізація майна боржника на прилюдних торгах (аукціоні) полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів (аукціону). Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів (аукціону) особливості, проведення таких торгів (аукціону) є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і ч.4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах (аукціонах) і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Станом на момент проведення торгів щодо спірного майна, правила проведення прилюдних торгів визначались Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок), за яким електронні торги - це продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який запропонував за нього найвищу ціну.
З аналізу статей 655, 658 ЦК України, пунктів 4, 5 розділу X Порядку вбачається, що набуття майна за результатами електронних торгів є договором купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір, та державна виконавча служба або приватний виконавець, які виконують у частині передання права власності на майно покупцю. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
Укладений на електронних торгах договір купівлі-продажу підлягає виконанню у порядку, визначеному розділом X Порядку. Покупець (переможець електронних торгів) протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно відповідно до пункту 1 розділу X Порядку. Дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота, зазначається також у протоколі (абзац дев`ятий пункту 1 розділу VIII Порядку). Правовою підставою сплати покупцем (переможцем торгів) коштів як покупної ціни за придбане майно є договір купівлі-продажу, укладений на торгах.
Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16.
Відповідно до ст. 655 ЦК України зміст зобов`язань сторін за договором купівлі-продажу полягає в тому, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений ст.530 цього Кодексу.
Частинами 2,3 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.
Виконавши обов`язок з оплати товару, покупець за договором купівлі-продажу в силу приписів ст. 665 ЦК України отримує право пред`явити продавцеві, який відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, вимоги відповідно до ст. 620 ЦК України, тобто, може витребувати це майно як управнена щодо продавця особа (за відсутності у покупця оформленого та зареєстрованого права власності на придбане майно).
Тобто, права та обов`язки за договором купівлі-продажу виникають та виконуються щодо сторін договору, і саме їх виконання/невиконання створює відповідні правові наслідки для сторін договору, виникнення, зміну чи припинення правовідносини за договором.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19.
У той же час покупець наділений правом вимагати повернення суми попередньої оплати.
Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Позивач виконав свій обов`язок з оплати майна, придбаного на електронних торгах, про що свідчить виданий державним виконавцем акт про проведені електронні торги від 19.04.2023 року, натомість відповідач, як продавець у правовідносинах купівлі-продажу передав покупцю придбаний товар з прихованим недоліком, а саме автомобіль,що не може використовуватись покупцем за призначенням ,на що останній , беручи участь у таких торгах, розраховував . Внаслідок цього істотне порушення органом державної виконавчої служби договору, укладеного за результатами проведення електронних торгів, що відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України є підставою для його розірвання та повернення сплачених позивачем, як покупцем, коштів за такий товар.
Зазначений висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у справах з подібними правовідносинами, зокрема у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №501/2461/15-ц, від 13 січня 2021 року у справі № 387/293/18.
В пункті 12 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до пункту 1 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України № 721 від 29 грудня 2004 року, істотний недолік - це такий недолік, що робить неможливим або недопустимим використання дорожнього транспортного засобу відповідно до його призначення, або такий, що може представляти загрозу для життя споживача чи інших людей, або такий, для усунення якого необхідно великі витрати праці й часу та який проявляється неодноразово після усунення.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.
Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується (ст. 673 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Як вбачається з висновку спеціаліста з трасологічного дослідження № 070223-1 від 02.07.2023 року «ідентифікаційний номер автомобіля MITSUBISHI PAJERO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , піддавався змінам шляхом видалення первинного ідентифікаційного номера та нанесення на раму номера «JMB0NV240SJ307491» саморобним способом, а також встановлення на кузов ідентифікаційно-номерної таблички, що виготовлена саморобним способом. Встановити первинний ідентифікаційний номер даного автомобіля не видалось можливим з причин видалення з поверхової рами значного шару металу та її корозійного пошкодження».
Відповідно  до  ст.  34  ЗУ  «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Суб`єкти господарювання, що здійснюють торгівлю транспортними засобами та придбали транспортний засіб, який перебував на державній реєстрації, для його наступного продажу, звільняються від обов`язку здійснення державної реєстрації такого транспортного засобу. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.
Отже вказаний транспортний засіб містить прихований істотний недолік, у вигляді підробки ідентифікаційного номеру, що виключає можливість виконання позивачем обов`язку, передбаченого ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», перереєстрацію транспортного засобу та подальшу його експлуатацію. 
Вказаний недолік був прихований, і його можливо було виявити лише за допомогою спеціальних знань, шляхом проведення експертного дослідження. 
Як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_1 , як покупцем, були виконані всі умови договору купівлі-продажу, сплачені грошові кошти, які були внесені на рахунок відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у сумі 191688,88 грн та 10088,89 грн ДП «СЕТАМ» ,як організатору електронних торгів, що не спростовується жодним з відповідачів у справі.
Натомість продавцями не виконано умови договору, а саме передано товар – автомобіль з прихованими недоліками ,який не може використовуватись саме як автомобіль, через наявність перебитого ідентифікаційного номеру , що виключає перереєстрацію транспортного засобу та подальшу його експлуатацію на що розраховував покупець , приймаючи участь в торгах ,що є порушенням істотних умов договору купівлі-продажу та підставою для його розірвання. При цьому колегія суддів враховує не доведеність наявності вини відповідачів у продажу автомобіля з істотними недоліками, оскільки вона мали прихований характер і могли біти виявлені лише із застосуванням спеціальних знань в ході проведення експертного дослідження,що не дає підстав для визнання договору купівлі - продажу недійсним ,проте не впливає на висновок про необхідність розірвання договору через виявлені приховані недоліки товару ,що вказує на порушення істотних умов договору купівлі - продажу.
       За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про  розірвання договору купівлі- продажу вказаного  автомобіля на торгах, оформленого протоколом № 585770 від 06.04.2023 року про проведення електронних торгів за лотом № 525346, що виданий Державним підприємством «СЕТАМ» за результатами цих торгів та актом про проведений електронний аукціон від 19.04.2023 року, виданим відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),а також про стягнення з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь позивача грошових коштів в сумі 191 688,88 грн., сплачених ним за придбання на електронних торгах транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 та стягнення з Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 сплаченого ним гарантійного внеску в розмірі 10 088,89 грн, підлягають задоволенню. Відповідно придбаний ОСОБА_1 на електронних торгах автомобіль підлягає поверненню продавцю - відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
У задоволенні ж вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 30000 грн. слід відмовити, виходячи з наступного. 
Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів»).
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під час зазначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19), на яку посилається заявниця у касаційній скарзі, сформульовано висновок: «Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено».
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте, з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Під час визначення компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і під час її визначення враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)).
Враховуючи встановлені обставини , колегія суддів вважає, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтувано її розмір, при цьому відповідачі довели відсутність вини у продажі товарі з істотними недоліками, оскільки виявлені недоліки мали прихований характер, не були відомі відповідачам та їх вдалося виявити лише із застосуванням спеціальних знань в ході проведення експертного дослідження. 
За вказаних обставин в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.
В частині оскарження ухвали про повернення заяви про ухвалення додаткового рішення , колегія суддів зазначає наступне.
13 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу. 
Ухвалою Вінницького міського суду від 28 квітня 2025 року заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав неналежного обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Вінницького міського суду від 12 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 повернуто.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України не містить конкретизованих вимог до заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому суд мав би відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, а не повертати з підстав неналежного обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу.
Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто , додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто, додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас , додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21. Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27 вересня 2022 року у цій справі, то додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2022 року також слід скасувати».
Враховуючи викладене,колегія суддів вважає,що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27000 гривень у суді першої інстанції та 9000 грн у суді апеляційної інстанції ,то колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Як убачається із договору від 25 грудня 2023 року, укладеного між адвокатом Репаком Віталієм Валерійовичем та ОСОБА_1 , адвокат приймає доручення про надання клієнту юридичної допомоги, адвокатом забезпечується складання позовної заяви із додатками про захист прав споживача, розірвання договору у формі акта державного виконавця та стягнення грошових коштів.
Згідно детального опису робіт №1 від 11.04.2025 року, загальна вартість послуг адвоката становить 27000 гривень.
Верховний Суд у постанові від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) дійшов висновку ,що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, колегія суддів вважає, що обгрунтованим та співмірним є стягнення із відповідача на користь позивача вартості наданих послуг правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 27000 гривень, а в суді апеляційної інстанції – 9000 грн., які слід стягнути з кожного із відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року задовольнити частково.
Рішення  Вінницького  міського  суду  Вінницької  області  від  10  квітня  2025  року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, без самостійних вимог: Акціонерного товариства КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Одеської митниці, ОСОБА_4 , про захист прав споживача, розірвання договору купівлі – продажу автомобіля, оформленого протоколом № 585770 від 06.04.2023 року, про проведення електронного аукціону (торгів) та актом про проведений електронний аукціон від 19.04.2023 року, стягнення коштів за неякісний товар, стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.
Розірвати договір купівлі- продажу автомобіля,  марки MITSUBISHI PAJERO, 1995 року випуску, реєстраційний номер   НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , оформлений протоколом № 585770 від 06.04.2023 року про проведення електронних торгів за лотом № 525346, що виданий Державним підприємством «СЕТАМ» за результатами цих торгів та актом про проведений електронний аукціон від 19.04.2023 року, виданий відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 
Стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 191 688,88 грн., сплачені ним за придбання на електронних торгах транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 . 
Стягнути з Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 сплачений ним гарантійний внесок в розмірі 10 088,89 грн., 
В задоволенні решти вимог відмовити.
Зобов`язати ОСОБА_1 повернути  відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) автомобіль  марки MITSUBISHI PAJERO, 1995 року випуску, реєстраційний номер   НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Стягнути  із відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 8550 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Стягнути із Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 450 грн витрат на правничу допомогу у в суді апеляційної інстанції. 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1   на   ухвалу  Вінницького  міського  суду  Вінницької  області  від  12  травня 2025 року задовольнити.
Ухвалу Вінницького  міського  суду  Вінницької  області  від 12  травня  2025  року скасувати.
Стягнути  із відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 25650 грн витрат на правничу допомогу у в суді першої інстанції. 
       Стягнути із Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 1350 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                         С. Г. Копаничук 

судді:                                                                 Л. О. Голота 

                                                                        В. П. Рибчинський