УХВАЛА

24 липня 2025 року 
м. Київ
справа №320/19843/23
адміністративне провадження №Зі/990/121/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І. розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Білак М. В., Мацедонської В. Е. від розгляду справи №  320/19843/23 за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та 
УСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Верховного Суду, у якому (з урахуванням уточнення позовних вимог) просив: (1) визнати протиправним та скасувати наказ Верховного Суду від 15 березня 2023 року №  873-к; (2) зобов`язати Верховний Суд поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління забезпечення автоматизованого документообігу суду секретаріату Касаційного адміністративного суду; (3)  зобов`язати Верховний Суд нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 жовтня 2023 року по день винесення наказу щодо поновлення позивача на посаді; (4) зобов`язати Верховний Суд відшкодувати моральну шкоду у розмірі 300000,00 грн, заподіяну його неправомірними діями та рішеннями.
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 03 вересня 2024 року відмовив  у задоволенні позову повністю.
Позивач оскаржив це рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 жовтня 2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року.
Ухвалою від 15 квітня 2025 року Шостий апеляційний адміністративний суд визнав необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Шостого апеляційного адміністративного суду Кобалю М. І., Бужак Н. П., Файдюку В. В. і передав справу                  № 320/19843/23 для вирішення питання про цей відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалою від 18 квітня 2025 року Шостий апеляційний адміністративний суд  відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Шостого апеляційного адміністративного суду Кобаля М. І., Бужак Н. П., Файдюка В. В. від розгляду апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня                2024 року у справі №  320/19843/23
За наслідками апеляційного розгляду зазначеної справи Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову від 27 травня 2025 року, якою залишив без змін рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року. 
Ухвалою від 29 травня 2025 року Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволені заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року.
12 червня 2025 року до Верховного Суду надійшла (на електронну пошту) касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від                   29 травня 2025 року у справі №  320/19843/23.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від                12 червня 2025 року, для розгляду цієї касаційної скарги визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Білак М. В., судді: Мацедонська В. Е., Мартинюк Н. М.
Ухвалою від 02 липня 2025 року (провадження № К/990/24491/25) Верховний Суд повернув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29  травня 2025 року у справі № 320/19843/23.
30 червня 2025 року до Верховного Суду надійшла (теж на електронну пошту) касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03  вересня 2024 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від              27 травня 2025 року у справі №  320/19843/23. 
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від               30 червня 2025 року, для розгляду цієї касаційного скарги було визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Білак М. В., судді: Мацедонська В. Е., Мартинюк Н. М.
03 липня 2025 року на електронну пошту Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Білак М. В., Мацедонської В. Е., Мартинюк Н. М. від розгляду справи          № 320/19843/23.
Верховний Суд ухвалою від 04 липня 2025 року (провадження №  К/990/27913/25) визнав необґрунтованою зазначену заяву ОСОБА_1 про відвід суддів і передав вирішення цієї заяви судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, у порядку, передбаченому КАС України. 
Ухвалою від 07 липня 2025 року Верховний Суд відмовив у задоволенні заяви         ОСОБА_1. про відвід суддів Білак М. В., Мацедонської В. Е., Мартинюк Н. М. від розгляду справи № 320/19843/23.
14 липня 2025 року на електронну пошту Верховного Суду надійшла [ще одна] заява ОСОБА_1 про відвід суддів Білак М. В., Мацедонської В. Е., Мартинюк Н. М. від розгляду справи № 320/19843/23. 
Заява про відвід суддів від 14 липня 2025 року обґрунтована тим, що позивач,                 ОСОБА_1 , 03 липня 2025 року подав заяву про відвід колегії суддів Білак М. В., Мацедонської В. Е., Мартинюк Н. М. (провадження № К/990/27913/25) на підставі пункту 5 частини першої статті 36 КАС України з мотивів порушення, як вважає автор заяви, хронологічного порядку визначення судді для розгляду справи. 
Проте, як мовить позивач, ухвалою від 04 липня 2025 року Верховний Суд у  колегіальному складі залишив без задоволення зазначену заяву про відвід, але «спосіб розгляду» тієї заяви [від 03 липня 2025 року] є, як вважає позивач, таким, що «сам по собі створює об`єктивні підстави для сумніву у неупередженості складу суду, на яких і ґрунтується ця нова заява про відвід».
Позивач підкреслив (у заяві про відвід суддів від 14 липня 2025 року), що йдеться не про наявність заінтересованості або безпосереднього впливу колегії суддів на процес автоматизованого розподілу, а про враження упередженості, що виникає внаслідок дій самих суддів під час процесуального розгляду. Тож ця обставина, з погляду позивача, є самостійною підставою для відводу, передбаченою пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України. 
На думку позивача, «дії колегії суддів, викладені в ухвалі від 04.07.2025, при оцінці з позиції об`єктивного спостерігача, створюють обґрунтовані сумніви у безсторонності», адже колегія суддів не надала значення - під час вирішення питання про відвід, порушеного в ухвалі від 03 липня 2025 року - доводам позивача про порушення хронологічного порядку розподілу касаційної скарги 12 червня 2025 року. Позивач наголосив на тому, що це питання було визначальним і на підтвердження своєї позиції (про те, що на згадану дату розподілу було щонайменше 329 раніше поданих, але не розподілених документів) надав належні докази. 
Позивач зауважив, що Верховний Суд (у складі колегії, до якої входили судді Білак М. В., Мацедонська В. Е.) побудував свою аргументацію [в ухвалі від 04 липня 2025 року] навколо іншого процесуального документа - касаційної скарги від 30 червня 2025 року [провадження № К/990/24491/25], та обґрунтував правомірність її передачі «раніше визначеному складу суду» на підставі рішення зборів суддів від 22 липня 2024 року, тоді як його [позивача] позиція була основана на дотриманні правил розподілу касаційної скарги, яка надійшла 12 червня 2025 року. 
З погляду позивача, у такий спосіб Верховний Суд (у складі зазначеної вище колегії суддів) не спростував його доводів, а «штучно підмінив предмет розгляду, відповідаючи на питання, яке заявником не ставилося», що є несумісним зі стандартом об`єктивного розгляду.
Крім цього, позивач зауважив, що Верховний Суд, коли постановив ухвалу від 04 липня 2025 року, не надав оцінки актам про неможливість функціонування автоматизованої системи, які безпосередньо підтверджували наявність черги з нерозподілених справ, й таким чином ухилився від аналізу приписів частини першої статті 31 КАС України, яка встановлює принцип хронологічності як імперативну вимогу закону. Покликання Верховного Суду у цьому зв`язку на приписи підзаконного акта [в ухвалі від 04 липня 2025 року] позивач теж трактує як «ухилення від застосування прямої норми закону». 
Окреслена «процесуальна поведінка суду», на думку позивача, створює в об`єктивного спостерігача стійке враження, що «суд діє не як безсторонній арбітр, а як сторона, що захищає інтереси апарату власного суду». 
Отож у заяві від 14 липня 2025 року підставою для відводу суддів Білак М. В., Мацедонської В. Е. позивач зазначив існування об`єктивних обставин, «що виникли внаслідок дій самої колегії суддів і викликають сумнів у її неупередженості відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України». Додав, що саме процесуальна поведінка суду під час розгляду первинної заяви про відвід [від 03 липня 2025 року] стала тією «іншою обставиною», яка підриває довіру до його об`єктивності. 
У прохальній частині заяви про відвід ОСОБА_1 підкреслив, що не стверджує  про наявність у суддів безпосереднього їх впливу на процес автоматизованого розподілу справ; про особисту зацікавленість суддів у результатах розгляду справи; про незгоду з будь-яким судовим рішенням, а згадування (покликання) на ухвалу від 04 липня 2025 року пов`язує, за текстом заяви, виключно метою обґрунтування сумнівів у неупередженості, а не для вираження незгоди з її змістом чи висновками. Відтак просить зважити на те, що предметом цієї заяви [від 14 липня 2025 року] є обґрунтовані сумніви у неупередженості складу суду, що виникли виключно на підставі його [суду] дій при процесуальному розгляді заяви про відвід від 03 липня 2025 року.
У зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н. М., яка входить до складу постійної колегії суддів, на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 21 липня 2025 року № 705/0/78-25, за допомогою автоматизованої системи документообігу суду здійснено заміну судді Мартинюк Н. М. на суддю Мельник-Томенко Ж. М.
Ухвалою від 21 липня 2025 року (провадження № К/990/27913/25) Верховний Суд повернув без розгляду заяву ОСОБА_1 в частині відводу судді Мартинюк  Н. М., позаяк ця суддя уже не входить до складу суду, визначеного для розгляду справи                  № 320/19843/23.  
Тією самою ухвалою [від 21 липня 2025 року; провадження № К/990/27913/25] Верховний Суд визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Білак М. В., Мацедонської В. Е. від розгляду касаційної скарги позивача на судові рішення у справі №  320/19843/23 і передав цю заяву (щодо відводу суддів Білак М. В.  і                 Мацедонської В. Е.) до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви. 
За наслідками автоматизованого розподілу вирішення заяви про відвід суддів             Білак М. В. і Мацедонської В. Е. передано судді Смоковичу  М. І. 
Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. 
За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Відповідно до частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 КАС України).  
Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. 
З уваги на висловлені в заяві від 14 липня 2025 року доводи Суд з`ясував, що заява позивача від 03  липня 2025 року про відвід колегії суддів, визначеної для розгляду касаційної скарги на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі                 № 320/19843/23, стосувалася обставин розподілу іншої касаційної скарги позивача у тій самій справі [№ 320/19843/23], але на інше судове рішення - ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29  травня 2025 року, яка [касаційна скарга] надійшла 12 червня 2025 року. 
За наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі №  320/19843/23 Верховний Суд постановив ухвалу від 02 липня 2025 року, якою повернув зазначену скаргу особі, яка її подала. 
Тим часом, 30 червня 2025 року до Верховного Суду надійшла інша касаційна скарга ОСОБА_1 [уже] на рішення Київського окружного адміністративного суду від                03 вересня 2024 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від                 27 травня 2025 року у справі № 320/19843/23, яка [касаційна скарга], згідно з протоколом від 30 червня 2025 року, передана раніше визначеному складу суду, яким є: Білак М. В., (суддя-доповідач), Мацедонська В. Е., Мартинюк Н. М. 
Наступного дня після постановлення згадуваної вище ухвали від 02 липня 2025  року у справі №  320/19843/23  (про повернення касаційної скарги на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року), тобто 03  липня 2025 року, ОСОБА_1 надіслав Верховному Суду (засобами електронного зв`язку) заяву про відвід колегії суддів Білак М. В. (суддя-доповідач), Мацедонська В. Е., Мартинюк Н. М. з підстави, встановленої пунктом 5 частини першої статті 36 КАС України. Мотиви цієї заяви стисло окреслені вище, адже з ними позивач згодом пов`язав підстави для відводу, викладені уже в заяві від 14  липня 2025 року. 
Як відомо, ухвалою від 04 липня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів:             Білак М. В. (суддя-доповідач), Мацедонська В. Е., Мартинюк Н. М. визнав необґрунтованою заяву позивача від 03 липня 2025 року про відвід зазначеної колегії і на підставі частини четвертої статті 40 КАС України передав вирішення цієї заяви іншому судді, який не входить до не входить до складу суду, що розглядає справу. 
Відтак ухвалою від 07 липня 2025 року (провадження № Зі/990/114/25) Верховний Суд (у складі судді Жука А. В.) відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 03 липня                2025 року про відвід суддів Білак М. В., Мацедонської  В. Е., Мартинюк Н. М. від розгляду справи № 320/19843/23. 
Втім, 14 липня 2025 року ОСОБА_1 знову подав заяву про відвід тієї самої колегії суддів, мотиви якої описані вище.   
Підставою для відводу автор цієї заяви зазначив приписи пункту 5 частини першої статті 36 КАС України і пояснив, що обставинами, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів Білак М. В., Мацедонської  В. Е., є їхні «дії при процесуальному розгляді заяви про відвід», поданої 03 липня 2025 року.  У заяві від 14 липня 2025 року позивач акцентує, властиво, на тому, що саме «спосіб розгляду зазначеної заяви» [від 03 липня 2025 року] та «дії» суддів є обставинами, які дають підстави для сумнівів у їхній неупередженості та об`єктивності. 
Водночас, з обсягу доводів про «спосіб розгляду» і «дії» суддів, з якими позивач пов`язує підстави для «нового» відводу, можна зрозуміти, що позиція автора заяви основана, по суті, на мотивах ухвали Верховного Суду від 04 липня 2025 року, якою цей суд визнав необґрунтованою заяву про відвід, подану 03 липня 2025 року. 
Тобто, позивач, коли вдався до «аналізу дій» колегії суддів під час розгляду заяви від          03 липня 2025 року, зокрема щодо (не)дослідження доказів і (не)застосування приписів закону під час розгляду заяви від 03 липня 2025 року, спирався на зміст ухвали Верховного Суду від 04 липня 2025 року й тільки на основі наведених в цьому судовому рішенні мотивів сформував думку про сумнів в неупередженості і об`єктивності суддів. 
Суд підкреслює, що «дії колегії суддів», як і «спосіб розгляду» ними заяви про відвід від 03 липня 2025 року об`єктивовані в ухвалі від 04 липня 2025 року, яку цей суд постановив за наслідками розгляду згадуваної заяви. Іншої процесуальної форми чи способу вирішення питання про відвід, крім як постановлення судового рішення у формі ухвали, закон не передбачає. У цьому зв`язку варто зауважити, що саме зі змісту цього судового рішення можна зрозуміти чим (якими мотивами) керувався суд під час вирішення цього процесуального питання і яких висновків, у підсумку, дійшов.  
Позивач, коли у критичні формі аналізує те, як (яким чином, у який спосіб, з яких підстав) Верховний Суд (ухвалою від 04 липня 2025 року) визнав його заяву від 03 липня 2025 року про відвід суддів необґрунтованою, хоча й наполягає на тому, що не висловлює незгоди зі змістом і висновками суду, які написані в ухвалі від 04 липня 2025 року, але саме на змісті і висновках цього судового рішення будує - у заяві від 14 липня 2025 року - свою аргументацію про наявність підстав для відводу суддів, які розглядали попередню заяву про відвід, з мотивів сумніву в їхній об`єктивності і неупередженості (пункт 5 частини першої статті 36 КАС України). 
Обсяг аргументації «нової» заяви про відвід, яка надійшла 14 липня 2025 року, дозволяє виснувати, що відокремлення (розмежування) «дій» суддів» та/або «способу розгляду» заяви про відвід, яку її автор подав ще 03 липня 2025 року, від, власне, змісту ухвали від 04 липня 2025 року, яку Верховний Суд у складі колегії постановив за наслідками розгляду заяви про відвід від 03 липня 2025 року, не має раціонального пояснення, окрім як тверджень самого автора про сутнісну різницю між «діями» / «способом» постановлення ухвали щодо відводу суддів та самою ухвалою (її змістом) як результатом розгляду цього процесуального питання.  
Знов-таки, позиція Верховного Суду щодо доводів позивача про порушення правил визначення складу суду, якими останній обґрунтував заяву від 03 липня 2025 року про відвід суддів у цій справі, наведена в ухвалі Верховного Суду від 04 липня 2025 року, ревізувати яку (вдаючись до «аналізу дій» суддів щодо правильного застосування закону і дослідження доказів) шляхом подання іншої заяви про відвід суддів (від 14 липня 2025  року) не можна. 
Суд нагадує також, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).
З уваги на наведене, покликання позивача у заяві від 14 липня 2025 року на ухвалу Верховного Суду від 04  липня 2025 року у зіставленні з його [позивача] судженнями про підхід суддів (у складі колегії) до вирішення попередньої його заяви про відвід (від              03 липня 2025 року) Суд трактує не інакше як висловлення незгоди з процесуальним рішенням, яке постановив суд (у складі колегії, до якої входили судді Білак М. В., Мацедонська В. Е.), що в розумінні приписів частини четвертої статті 36 КАС України не є підставою для відводу. 
Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів           Білак М. В., Мацедонської В. Е. від розгляду справи № 320/19843/23. 
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і не оскаржується.

Суддя                                                                                                    М. І. Смокович