ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/28534/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/28534/24 (головуючий суддя першої інстанції - Бухтіярова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                                В С Т А Н О В И В :
Позивач 24.10.2024 року (згідно копії поштового конверту) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому просила: 
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови їй у перерахунку пенсії з 22.08.2023 року відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок призначеної  їй пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюються пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тобто з 22.08.2023 року, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 року по справі №160/30540/23 ГУ ПФУ в Черкаській області ОСОБА_1 з 22.08.2023 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Відповідач вказує, що ключовим правовим питанням, яке було предметом розгляду судової справи №160/30540/23 - це право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Питання щодо обчислення розміру пенсії (наявність чи відсутність у позивача права за умови наявності відповідного стажу) за нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» судом першої інстанції у справі № 160/30540/23 не розглядалось. Відповідач вважає, що наявність пільгового стажу за Списком №1 понад 7,5 років не означає автоматичного набуття права на обчислення пенсії з урахуванням норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дати настання права на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.
Ухвалою Третього  апеляційного  адміністративного  суду  від 20.05.2025  року  подовжено  строк апеляційного  розгляду  справи.
У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року головуючий суддя Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 27.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
28.09.2023 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (ВОГ №18 (сервісний центр)) із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено ГУПФУ в Черкаській області та за результатами розгляду прийнято рішення від №046150013640                від 05.10.2023 року про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 року у адміністративній справі №160/30540/23 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 05.10.2023 року №046150013640. Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 22.08.2023 року. Зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, а саме - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, для здійснення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 22.08.2023 року відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вказане  судове  рішення набрало законної сили 08.03.2024 року. 
На виконання рішення суду ГУ ПФУ в Черкаській області призначено позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з 22.08.2023 року.
Відповідно до розрахунку від 01.04.2024 року пенсія позивачу призначена на підставі рішення суду з 22.08.2023 року, умови призначення: ЗУ №1058-ІV, Прик.полож., п.2, ч.1; ЗУ №1788, ст.13, а) (Робота за Списком №1); розмір пенсії з 22.08.2023 складає 12161,15 грн.; страховий стаж (повний) становить 43 роки 09 місяців 08 днів, додаткові роки за Списком №1 - 18 років 0 місяців 0 днів,    в тому числі: робота за Списком №1 - 18 років 09 місяців 05 днів.
03.10.2024 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюються пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Пенсійний орган листом №56485-42944/П-01/8-0400/24 від 17.10.2024 року повідомив позивача, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 по справі №160/30540/23 в межах покладених зобов`язань від 17.10.2024 року в Черкаській області з 22.08.2023  року їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статі 40 Закону №1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Оскільки питання щодо призначення пенсії на пільгових умовах із застосуванням норм статті 8 Закону №345 судом не розглядалося, проводити обчислення пенсії у розмірі 80% заробітної плати немає підстав.
Не погодившись з діями пенсійного органу, позивач оскаржила такі дії до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у судовому рішенні визначення обов`язку відповідача обчислити розмір пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не перешкоджає відповідачу діяти відповідно до вимог законодавства України. Суд дійшов висновку, що з метою відновлення порушеного права слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з врахуванням положень абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», починаючи з 22.08.2023, тобто з дня порушення права позивача на отримання пенсії у встановленому Законом розмірі, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Предметом спору у даній справі є наявність права позивача на перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та правомірність незастосування відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивача положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі по тексту - Закон №1058).
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону №1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI від 02 вересня 2008 року (далі по тексту  - Закон №345), та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до статті 1 Закон №345 дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Статтею 8 Закон №345 визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 7,5 років для жінок за Списком №1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону №345) така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність правових підстав для призначення пенсії у мінімальному розмірі, передбаченому статтею 8 Закону №345, оскільки рішення суду від 06.02.2024 року у справі №160/30540/23 таких зобов`язань не містить, а тому  не можуть бути підставою для визнання за позивачем такого права.

Колегія суддів критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, оскільки відсутність у судовому рішенні визначення обов`язку відповідача обчислити розмір пенсії з урахуванням положень даного закону не перешкоджає відповідачу діяти відповідно до вимог законодавства України, як правильно зазначив суд першої інстанції.
    Навпаки, Закон №345 чітко  визначає  коло осіб,  на  яких  розповсюджується  його  дія та умови призначення тих чи інших пільг, гарантій, в тому числі і особливості  пенсійного забезпечення, а застосування Закону №345,  як і інших нормативно-правових  актів що стосуються призначення, обрахування та виплати пенсій покладен  на пенсійні  органи в даному випадку Законом  №1058 та  Порядком №22-1.
    Якщо слідувати доводам  пенсійного  органу, викладеним  в  апеляційній  скарзі,  то всі питання щодо пенсійних виплат належить вирішувати лише в судовому порядку.  
При цьому, відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідного пільгового стажу для обчислення пенсії з урахуванням статті 8 Закон №345.
Апеляційний  суд вважає такі доводи пенсійного органу зухвалими по  відношенню  до  пенсіонерів  та  розцінює  дії  пенсійного  органу  як  самоусунення  від  обов`язків, покладених на державний орган Законами України, в тому числі  і  Основним  Законом - Конституцією України.
Матеріалами справи підтверджено наявність у позивача пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, більш ніж 7,5 років, отже позивач має право на обчислення розміру пенсії із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Відтак, апеляційний суд вважає, що саме бездіяльність відповідача щодо не застосування при обчисленні позивачу  пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є протиправною.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та  обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
                              Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/28534/24 залишити без задоволення.
                              Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/28534/24 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.     

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко