Справа № 161/11695/24  Провадження №33/802/310/25 	Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Тертичного Юрія Вікторовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі в цій частині закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Також ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що: 
- він 15 червня 2024 року о 22 год. 20 хв. на автодорозі Н-17 (Львів-Радехів-Луцьк) 110км+900, керував автомобілем марки «Джип Гранд Черокі», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
- він же, у цей час та в цьому ж місці керуючи автомобілем марки «Джип Гранд Черокі», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив з`їзд з автодороги на наїзд на рекламний щит, внаслідок чого цей рекламний щит і транспортний засіб зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.2.3(б) та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Тертичний Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає її необґрунтованою та незаконною. 
Апелянт зазначає про те, що за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_1 , а його побратим по службі, з яким вони їхали в сторону міста Луцька із впізнання брата ОСОБА_1 , який загинув. На впізнанні вони обоє перебували без оформлення відпустки, а тому коли автомобіль потрапив в ДТП, то згаданий побратим відійшов в сторону, а його довіритель ОСОБА_1 взяв усю вину на себе, тобто повідомив працівникам поліції, що за кермом транспортного засобу перебував саме він. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, а тому його вищевказані пояснення не можуть бути достатнім та беззаперечним доказом його винуватості у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень.
Також вказує, що процедуру направлення військовослужбовців визначає Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, який затверджений постановою КМ України №32 від 12.01.2024. За цим Порядком огляд військовослужбовців щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, в усіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах. ОСОБА_1 являється військовослужбовцем ЗСУ, про що він неодноразово звертав увагу працівників поліції на місці події. Захисник вважає, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то проведений щодо нього огляд на стан сп`яніння не уповноваженою на те особою з грубим порушенням вищевказаного Порядку, у зв`язку з чим вважається недійсним.
Посилаючись на вищенаведене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Тертичний Ю.В. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду до суду не з`явились. При цьому, ОСОБА_1 будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду, до суду не подавав. Водночас, його захисник подав клопотання про відкладення апеляційного розгляду з посиланням на те, що його довіритель перебуває на військовій службі і в даний час – на бойових позиціях, однак він бає особисто приймати участь у справі.
Проте, таке клопотання апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, вона тривалий час перебуває у провадженні судів першої та апеляційної інстанцій. Її розгляд багаторазово відкладався за клопотаннями сторони захисту через перебування ОСОБА_1 на службі в ЗСУ, який з тверджень захисника бажає особисто приймати участь у її розгляді. 
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 достеменно знаючи про свою неможливість прибути в судові засіданні у зв`язку з перебуванням на службі в ЗСУ за межами Волинської області, враховуючи тривалість перебування справи в суді, мав змогу подати до суду свої письмові пояснення з приводу обставин справи, які судом були б оцінені наряду з усіма доказами, або ж у разі можливості подати клопотання по участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, однак цього не зробив. Окрім того, він уклав договір на представництво його інтересів в суді з адвокатом Тертичним Ю.В., який міг здійснювати його представництво в суді, однак він також не являвся до суду, а лише подавав клопотання про відкладення розгляду справи. 
З урахуванням таких обставин, а також розумності строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності вказаних осіб на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. 
Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Апелянт в апеляційній скарзі висловив позицію про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не підтверджується доказами, які наявні в справі у зв`язку з чим судове рішення є необґрунтованим і незаконним.
Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують, оскільки апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання і, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаних адміністративних правопорушень.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №041369 від 15.06.2024 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.3(б) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.
Пунктом 2.3(б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення (ст.124 КУпАП), характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок цього виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів).
Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №041370 від 15.06.2024 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.9(а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Об`єктивна сторона цього правопорушення (ч.1 ст.130 КУпАП) відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вчинення ОСОБА_1 вищевказаних адміністративних правопорушень підтверджуються зібраними у справі та дослідженими апеляційним судом доказами. Так, його вина у вчиненні цих адміністративних проступків доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №041369 від 15.06.2024, складеним за ст.124 КУпАП, який підписаний ОСОБА_1 ;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №041370 від 15.06.2024, складеним за ч.1 ст.130 КУпАП, який підписаний ОСОБА_1 ;
- схемою місця ДТП від 15.06.2024 в якій, окрім іншого, зафіксовані місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортного засобу після ДТП, характер механічних пошкоджень транспортного засобу, а також про пошкодження рекламного щита. Така схема підписана ОСОБА_1 без жодних зауважень;
- частково наряду з іншими доказами і письмовим поясненням ОСОБА_1 від 15.06.2024 в яких він зазначив про те, що рухався в сторону міста Луцьк під час чого впав телефон з руки, в`їхав в біл-борд. Шкодує про свій вчинок;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.06.2024, та чеком із спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6810» від 15.06.2024 з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння та за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння – 1,22%. З таким результатом він погодився.
Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень також доводиться і відеозаписом з боді-камери працівників поліції. На них зафіксовано факт того, як працівники поліції прибули за викликом на місце події, де перебував ОСОБА_1 , який повідомляв про обставини ДТП, і при цьому пояснював, що він перебував за кермом автомобіля. Окрім іншого на відеозаписі зафіксовано те, що ОСОБА_1 проходить огляд за допомогою спеціального технічного приладу і його результат становив – 1,22 проміле алкоголю. З таким результатом він був згідний. Йому також роз`яснювалось право на проходження медичного огляду у разі, якщо він не погоджується з результатом пройденого на місці огляду, однак він не виявив бажання, тобто відмовився. Після цього, працівниками поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення. Зафіксовано також факт ознайомлення працівником поліції ОСОБА_1 з протоколами, які складені щодо нього та іншими адміністративними матеріалами. 
Апеляційний суд вважає, що відеозапис наряду з іншими доказами в сукупності фактично підтверджує ті обставини, які викладені у протоколах про адміністративне правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а також є належними і допустимими доказами у справі, оскільки містять ті відомості, які підлягають доказуванню. 
       Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які апеляційний суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. 
Правильно також було закрито провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП в частині, що стосується правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Окрім того, накладене на ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП повністю відповідає вимогам ст.23, 33 цього ж Кодексу.
Оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. 
При цьому, твердження апелянта, що матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і, зокрема, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 з самого початку вказував про те, що саме він перебував за кермом автомобіля, і при цьому працівникам поліції розповідав обставини виникнення ДТП. Про будь-яку іншу особа, про яку згадується в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не згадував і не вказував жодним чином. Окрім того, він підписав усі складені щодо нього адміністративні документи. 
Водночас, апелянт вважає, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця, повинен був проводитись у порядку, визначеному Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, який затверджений постановою КМ України №32 від 12.01.2024, у зв`язку з чим такий огляд є недійсним. 
З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.
Проте, такі апеляційні доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.
З аналізу вищевказаного Порядку вбачається, що він визначає процедуру проведення огляду при вчиненні тих адміністративних порушень, об`єктом яких є порядок проходження військової служби, однак жодним чином не стосується порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особи водія, який керує транспортним засобом, де об`єктом проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
У даній справі відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №041370 від 15.06.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.9(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування водіями транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, об`єктом такого правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Суб`єктом проступку є водій транспортного засобу.
З матеріалів справи, у тому числі відеозапису із боді-камери, встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем та потрапив у ДТП. Він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, і його результат був позитивний, з яким він погодився і не виявив бажання бути доставленим на медичний огляд. Аналіз вищенаведених норм законодавства та встановлених обставин справи дає прийти до висновку, що ОСОБА_1 перебував в статусі водія, тобто суб`єктом правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому було правильно застосовано процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка передбачена положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
Тому дії ОСОБА_1 правильно було кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, є повністю неприйнятними, оскільки вони є власними судженнями і жодним чином не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Апеляційний суд не вбачає будь-якої неповноти з`ясування обставин справи, як про це вказує апелянт, оскільки місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності та з`ясував чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи у відповідності до ст.280 КУпАП.
Отже, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Тертичного Юрія Вікторовича залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2025 року в даній справі, - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.А. Подолюк