ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7772/25 Справа № 213/5789/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа № 213/5789/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідачка -  ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами,  апеляційну скаргу  відповідачки  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Велегура Микола Іванович, на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року, яке ухвалено  суддею Мазуренком В.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 травня 2025 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом до    ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 22.03.2021 ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.03.2021 року. 
Своїм підписом в Анкеті -заяві Клієнт беззастережно підтверджує що на момент її підписання ознайомилася з текстом Умов і Правил, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю розуміє зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки. 
Станом на 28.10.2021 року у відповідачки наявне просрочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу, за Договором більш ніж на 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань. 
28.10.2021 направлено повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. 
Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за договором, станом на 12.11.2023, становить 41580,84 грн., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 41580,84 грн; заборгованість за пенею – 0 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 0 грн. 
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 22.03.2021 року у розмірі 41580,84 грн., станом на 12.11.2023 року, у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 41580,84 грн.; заборгованість за пенею 0 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 0 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Велегура М.І., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка ОСОБА_1 з 2018 року до теперішнього часу тяжко хворіє, з квартири не виходить, що підтверджується копіями довідок КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6. Між відповідачкою та Комунальною установою «Територіальний центр соціального обслуговування» №1 укладений договір про надання соціальних послуг, починаючи з 23 квітня 2018 року. Відповідачка ніякі документи з банком не підписувала.
Позивач АТ «Універсал Банк» подав клопотання про визнання апеляційної скарги, згідно ч 4. ст. 364 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.03.2021 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що на момент її підписання, ознайомилася з текстом Умов і Правил, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю розуміє зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки (а.с.7-33). Також факт підписання договору підтверджується фото під час підписання (а.с.56 зворот).
Згідно довідки банку про наявність рахунку від 14.02.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито рахунок НОМЕР_1 , карта: НОМЕР_2 .
Згідно Довідки банку про рух коштів по картці, кредитний ліміт (станом на 12.11.2023): 14716,00 UAH; заборгованість: 41580,84UAH (а.с 57-58).
Відповідно до розрахунку за договором №б/н від 22.03.2021 р., укладеного між Універсалбанк та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 12.11.2023, становить 41580,84 грн., у тому числі: загальний залишок забогованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 41580,84 грн; заборгованість за пенею – 0 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 0 грн. (а.с.6).
Судом досліджений Договір про надання соціальних послуг між Комунальною установою «Територіальний центр соціального обслуговування» №1 та ОСОБА_1 ; копію висновку ЛКК, копію довідки Амбулаторії №8 щодо діагнозу ОСОБА_1 (а.с.48-52).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції визнав доведеним наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 41 580,84 грн., яка підлягає стягненню у судовому порядку. 
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, у якому сторонами погоджується розмірі кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 з огляду на наявні у неї захворювання, потребує постійного медикаментозного лікування та з квартири не виходить з 2018 року, що підтверджено Договором про надання соціальних послуг між Комунальною установою «Територіальний центр соціального обслуговування» №1 та ОСОБА_1 , копією висновку ЛКК та довідкою Амбулаторії №8 щодо діагнозу ОСОБА_1 (а.с.48-52).
Зазначені обставини, на яких наполягає в апеляційній скарзі відповідачка  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Велегура М.І., визнано представником позивача АТ «Універсал Банк», що узгоджкється із приписами ч 4. ст. 364 ЦПК України, згідно якої особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження.
Отже, колегія суддів вважає встановленою ту обставину, що відповідачка  ОСОБА_1 , за станом свого здоров?я, не могла укласти 22.03.2021кредитний договір та отримати банківську картку у відділенні банку.
Тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заявлена сума заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованою, у зв?язку з чим колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем заявлених позовних вимог, які визнано позивачем АТ «Універсал Банк».
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2025 року відстрочено відповідачці ОСОБА_1 ,  від імені  та в інтересах якої  діє адвокат  Велегура М.І., сплату судового збору, у розмірі 4 542 гривні 00 копійок за подання апеляційної скарги на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року  – до ухвалення судового рішення у справі.
У зв`язку з чим, з позивача АТ «Універсал Банк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 4 542 гривні 00 копійок, тобто пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Велегура Микола Іванович, – задовольнити.
Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості- відмовити. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь держави судові витрати у розмірі 4 542 (чотири тисячі п?ятсот сорок дві) гривні 00 (нуль) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: