ПОСТАНОВА 
Іменем України

07 липня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/282/22
провадження № 22-ц/4809/792/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя – Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О. Л., Письменний О. А.,
за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,
учасники справи: 
       позивач: ОСОБА_1 , 
представник позивача авдокат В`ячеслав Юрійович
відповідач : Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 
приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, 
Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2024 року (судя Павелко І.Л.)
       В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог
У січні 2022р представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Усатенко В.Ю. звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом про:
- визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та внесеного в реєстр за № 446 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ;
-за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 30 216,51 доларів США; заборгованість за відсотками - 17 802,02 доларів США; комісія - 4 560,00 доларів США; пеня - 28 240,17 доларів США, що всього становить 80 818,70 доларів США, за курсом НБУ на 13.12.2018 становить 2 247 417,32 грн. Також витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500,00 грн. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 2 250 917,32 грн; 
-стягнути судові витрати по справі, які згідно поданої представником позивача заяви складають в сумі 14100 гривень. 
Рішення суду
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2024 року позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Усатенко В`ячеслава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. 
Визнаний нотаріальний напис, вчинений приватним нотаріусом  Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна за № 446 виданого 21.02.2019 року  щодо звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 та задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь  ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 14 100, 00 грн; стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави  992,40 грн  судового збору.
Суд виснував, що зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи у справі докази, наявні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 14 100, 00 грн на користь  ОСОБА_1 .  
Апеляційна скарга
Не погоджуючись з судовим рішенням в частині, представник відповідача   Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» адвокат Бережна Н.М. подала апеляційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2024 року, якою просить про скасування  в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 14 100, 00 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення з Банку судових витрат у визначеній сумі.
В обґрунтування оскарження вказує, що вимогам законодавства оскаржуване рішення суду не відповідає, суд не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, порушив норми як процесуального, так і матеріального права.
Так, стягнувши з АТ КБ “ПРИВАТБАНК” на користь позивача 14 100 грн витрат на правничу допомогу, обґрунтувавши та прийнявши до уваги надані документи, а саме: Договір про надання професійної правничої допомоги від 10.01.2022р, Додаткову угоду до вказаного Договору від 30.03.2022 року, акт прийому-передачі від 30.03.2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 64 від 30.03.2022р, не врахував, що доказів про отримання від клієнта ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 14 100 грн на виконання договору про надання правової допомоги, не надано. 

Таким чином, ОСОБА_1 розмір витрат на правничу допомогу не доведено.   

Також позивачем не доведено фактичності та неминучості вказаних витрат, а також обґрунтованості їх розміру, відтак не має право на компенсацію судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі. 

Відзив на апеляційну скаргу
Адвокатом позивача наданий відзив на апеляційну скаргу, яким просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та вказує, заперечуючи доводи відповідача, що виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів.
       За ч. 5 ст. 141 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. 
Рух справи
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2024 року.
         Ухвалою від 24 квітня 2025р справу за апеляційною скаргоюАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2024 року призначити до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 03 червня 2025 року.
Позиція сторін
Сторони у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про розгляд справи(а.с.245-248).
В. о. начальника Фортечного відділу виконавчої служби у м. Кропивницькому Л.Чубара надала заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с. 12-13 том 2); приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надала заяву аналогічного змісту (а.с.15 том 2).
Представник позивача адвокат Усатенко В.Ю. подав заяву про розгляд справи без участі сторони, просить не задовольняти вимоги апеляційної скарги.
За положеннями ст. 372 ЦПК неявка сторін, належних чином повідомлених про судовий розгляд, не перешкоджає слуханню справи. 
Дата судового рішення
            Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявкив судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У період з 09 червня 2025 року по 27 червня 2025 року включно головуючий суддя Дьомич Л.М. та члени колегії з розгляду даної справи – судді Дуковський О.Л. і Письменний О.А. перебували у відпустці на підставі відповідних наказів голови Кропивницького апеляційного суду.
Таким чином, з урахуванням того, що апеляційний розгляд здійснювався за обставин неявки всіх учасників справи у судове засідання, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення, а саме – 7 липня 2025 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного. 
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, ст. 367 ЦПК України.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Мотиви апеляційного суду 
Судове рішення оскаржене в частині вирішення заяви про розподіл судових витрат, зокрема правничої допомоги.
Стороною позивача заявлено при зверненні до суду про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 14 100 грн.
Оскаржуваним рішенням дана вимога повністю задоволена.
Судові витрати, передбачені  ЦПК України, є комплексним поняттям, що охоплює два види судових витрат: судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України  визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розподіл судових витрат здійснюється судом або в рішенні по суті спору (якщо сторони надали всі докази на підтвердження судових витрат до виходу суду до нарадчої кімнати), або в додатковому судовому рішенні (якщо сторони скористалися своїм правом подати докази на підтвердження понесення судових витрат). 
Відповідно дост. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України).
Як визначено у ч.ч. 1 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Дослідивши надані докази, оцінивши їх на предмет підтвердження понесення позивачем заявлених витрат, апеляційний суд зважає на наступне.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
У постановах від 18 березня 2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28 квітня 2021 року у справі № 910/12591/18 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними ч.ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. 
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. 
При подачі позовної заяви, яка складена та підписана представником позивача адвокатом Усатенко В.Ю., заявлено про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в справі. Окремо подана заява, зареєстрована в суді 30 березня 2022 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 100 грн. (а.с. 75-80 том1). До заяви долучений Договір про надання професійної правничої допомоги від 10 січня 2022 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» з ОСОБА_1 (а.с.81 том1). Додатковою угодою від 30 березня 2022 року визначено, що розмір гонорару за представництво Клієнта в суді є фіксованим та становить 10 000 грн. Загальна вартість професійної правничої допомоги за даною угодою становить 14 100 грн (а.с.62 том 1). Долучений також розрахунок до договору про надання професійної правничої допомоги від 10.01.2022р (а.с. 83 том1). В даному розрахунку вказаний детальний опис робіт (наданих послуг). Згідно акту приймання-передачі від 10.01.2022р Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання по наданню професійної правничої допомоги, а Клієнт прийняв виконання на суму 14100 грн. Квитанція до прибуткового касового ордеру №64 від 30.03.2022р підтверджує сплату Клієнтом визначеної суми за Договором про надання професійної правничої допомоги (а.с.74 том 1).
У заяві про перегляд заочного рішення від 13 червня 2023 року, представник АТ КБ «Приватбанк» заперечує щодо підстав та доведеності судових витрат, зокрема правничої допомоги.
Колегія суддів перевіривши підстави та докази на підтвердження надання та отримання правничої допомоги, дійшов висновку, що підстав для зміни судового рішення в частині розподілу судових витрат чи відмові загалом, немає.
Обсяг документів, на підтвердження договірних відносин та виконання вимог договору, відповідають вимогам законодавства, є повним. 
Дійсно, адвокат особистої участі у жодному судовому засіданні не приймав, однак обсяг виконаної роботи у справі є достатнім, зокрема підготовка позовної заяви з додатками, звернення до суду; заява про забезпечення позову; ознайомлення з матеріалами справи, інші процесуальні заяви. Таким чином розмір витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на виниклі правовідносини, суть спору, суми позовної вимоги, відповідає заявленому розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Апеляційний суд зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.
Позов поданий у січні 2022 року, остаточне рішення ухвалене у жовтні 2024 року, що становить тривалий розгляд. 
В апеляційній скарзі відповідачем не надається жодних розрахунків, не зазначаються підстави не надання таких розрахунків до суду першої інстанції та не зазначається на якій правовій підставі суд першої інстанції мав обов`язок зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Відповідач не вказує які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, та не вказує жодного мотиву та обґрунтування.
У розумінні положень ч. 5 ст. 141 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі  обгрунтування іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, відповідно до висновку ОП КГС ВС висловленого у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. При визначенні та обчисленні розміру компенсації, суд приймає до уваги умови укладеного між Клієнтом і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)
З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у загальному розмірі 14 100,00 грн та їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом робіт, часу, виплаченого гонорару. 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати в апеляційному суді
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивачки адвокат Усатенко В.Ю. заявив про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом. Розмір відшкодування визначений 6000,00 грн. На підтвердження наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги; Договір про надання професійної правничої допомоги від 10.01.2022 року (а.с.7 том 2); Додаткова угода від 10.01.2025року; розрахунок до договору про надання професійної правничої допомоги від 10.01.2025 (а.с.8 зворот том 2); акт приймання-передачі від 25 квітня 2025року (а.с.9 том2); квитанція до прибуткового касового ордеру №83 від 25.04.2025р, яким прийнято від ОСОБА_1 6000,00 грн за вищевказаними договорами .
Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного перегляду судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу цивільного судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ЦПК України. Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №910/14524/22, постанова від 05.06.2024р.     
Однак, вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним участі адвоката в конкретній стадії розгляду. Суд, з урахуванням певних обставин, вправі обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретного розгляду справи. Тобто, необхідно оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами. 
Враховуючи, що на стадії апеляційного оскарження стороною позивача наданий письмовий відзив, яким виказані заперечення на доводи апеляційної скарги тільки в оскаржуваній частині що стосується витрат на правничу допомогу, з численною викладкою постанов Верховного Суду з цитуванням даних постанов, що не потребувало значного часу та значних зусиль адвоката, тому колегія суддів дійшла висновку про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2000,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 жовтня 2024 року в оскаржуваній частині, без змін. 
У порядку розподілу судових витрат, за наслідком апеляційного перегляду, стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич
Судді О. Л. Дуковський
О.А.Письменний