П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/1618/24	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 24.03.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення від 03.01.2024 р. №930050856307 ГУПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889.
Зобов`язано ГУПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2023 р. про переведення  з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, про здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу”, згідно довідок Мінекономіки від 11.12.2023 р. №2121-12/240, 2121-12/241, та прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ГУПФУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 р. апеляційну скаргу ПФУ залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року змінено.
Викладено абзац третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ “Про державну службу”, починаючи з 28 грудня 2023 року».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року залишено без змін.
Стягнути з ПФУ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,40 грн..
26.02.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява в порядку ст.383 КАС України, в якому останній просив суд:
- визнати протиправними бездіяльність та рішення ГУПФУ від 09.12.2024 року  №930050856307, від 02.12.2024 року №930050856307 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ та в обчисленні пенсії з урахування довідок Мінекономіки України від 11.12.2023 №2121-12/240, №2121-12/241 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця;
- визнати невиконанням абзацу третього резолютивної частини постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 року по справі №420/1618/24;
- зобов`язати ГУПФУ згідно з покладеними обов`язками виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили 12.09.2024 року по справі №420/1618/24, з урахуванням правової позиції висловленої судами по цій справі;
- встановити ГУПФУ п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали, для надання відповіді про результати розгляду окремої ухвали та інформації про вжиті заходи реагування.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року заяву позивача    в порядку ст.383 КАС України по справі №420/1618/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто заявнику без розгляду.
Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати та направити заяву ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУПФУ від 09.12.2024 року №930050856307, на яке посилається позивач в своїй заяві, не було предметом спору у справі №420/1618/24. При цьому, в ухвалі суд зазначає, що оскільки заявник просить визнати невиконанням абзацу третього резолютивної частини постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 року по справі №420/1618/24,  то останній має звертатися із заявою  в порядку статті 383 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, враховуючи наступне.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями ст.129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. №11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч.2-3 ст.14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 р. апеляційну скаргу ПФУ залишено без задоволення.  
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року змінено.
Викладено абзац третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ “Про державну службу”, починаючи з 28 грудня 2023 року».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року залишено без змін.
При цьому, зі змісту резолютивної частини рішення вбачається, що відповідача було зобов`язано здійснювати виплату пенсії позивачу з 28.12.2023 року без встановлення кінцевої дати.
У відповідності до зазначених правових норм, рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 р., яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання на всій території України.
Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 вказаної статті КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Таким чином, забезпечення виконання судових рішень у публічно-правових спорах покладається, зокрема, на адміністративний суд, який, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяє реалізації конституційних засад обов`язковості судового рішення.
Матеріалами справи встановлено, що звертаючись з заявою в порядку ст.383 КАС позивачем до окружного суду було надано рішення ГУПФУ № 930050857307 від 09.12.2024 р. та сканкопії з електронного кабінету пенсійного органу позивача.
Таким чином, в ході розгляду даного звернення позивача в порядку ст.383 КАС України необхідно з`ясувати, чи здійснювались пенсійним органом дії після набрання законної сили рішенням П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі №420/8203/23, чи ні.
Разом з тим, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції взагалі  вказані питання не досліджував.
За таких обставин, оскільки застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо очевидної безпідставності та необґрунтованості заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України.
При цьому, відповідно до ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
          Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що заява ОСОБА_1 подана безпідставно, є очевидно необґрунтованою та підлягає поверненню без розгляду.          
Оскільки судом першої інстанції не було розглянуто заяву по суті та не було прийнято відповідне рішення за результатом такого розгляду, апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень для прийняття такого рішення самостійно.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідним зауважити, що згідно з приписами частин першої, третьої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, судом, який розглядав дану справу як суд першої інстанції та ухвалив судове рішення в адміністративній справі в даному випадку є саме Одеський окружний адміністративний суд, який ухвалив у даній справі рішення про часткове задоволення позовних вимог.
В свою чергу, П`ятий апеляційний адміністративний суд переглядав дану справу як суд апеляційної інстанції, та за наслідками такого перегляду прийняв постанову, якою частково скасував рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалив нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Отже, повноваження щодо встановлення контролю за виконанням судового рішення належать саме Одеському окружному адміністративному суду, а П`ятий апеляційний адміністративний суд, в свою чергу, уповноважений переглянути в апеляційному порядку прийняту судом першої інстанції ухвалу за наслідками розгляду такої заяви.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду по суті заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду 24 березня 2025 року скасувати, а справу №420/1618/24 направити  до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук