П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
06 серпня 2025 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 756/7720/24
Провадження № 22-ц/824/11244/2025
 
Резолютивна частина постанови оголошена 06 серпня 2025 року
            Повний текст постанови складено 07 серпня 2025 року
 
Київський апеляційний  суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                        судді-доповідача  Стрижеуса А.М., 
                        суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                        секретаря: Желепи В.В.
 
сторони: позивач                               ОСОБА_1 
    відповідач                          ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 подану адвокатом Волковим Анатолієм Володимировичем,  на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року, ухваленого у складі судді Будзан Л.Д., -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити позивачу способи участі батька у вихованні та спілкуванні із донькою, визначивши наступний графік спілкування, виховання та проведення часу із дитиною:
-кожної другої та четвертої п`ятниці, щомісяця, починаючи із 14-00 год. до 18-00 год. дитина проводить з батьком у громадських місцях, парках, скверах, та інших об`єктах дитячої та розважальної інфраструктури міста Києва, без присутності матері;
-кожної першої та третьої суботи, щомісяця, починаючи із 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі, дитина проводить з батьком, в тому числі за його місцем проживання, без присутності матері; місцем передачі дитини батьку та повернення дитини матері є адреса фактичного проживання матері в місті Києві;
-щороку влітку у перший тиждень кожного літнього місяця дитина проводить із батьком, у тому числі за його місцем проживання, без присутності матері;
-у парні роки, починаючи із 20 грудня поточного року до 02 січня, включно, дитина проводить з батьком, в тому числі за його місцем проживання, без присутності матері;
-у день народження батька (щороку ІНФОРМАЦІЯ_2 ) дитина проводить з батьком; у такі свята як Різдво, Великдень, день народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) дитина проводить з батьком у непарні роки, в тому числі за його місцем проживання, без присутності матері.
Позов обґрунтовано тим, що в період із 05.09.2003 по 09.09.2022 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . Позивач вказує, що з часу народження доньки він постійно був із дитиною, доглядав за нею, забезпечував усім необхідним та донька зростала в умовах батьківської опіки та любові в будинку, де були створені якнайкращі умови для її всебічного розвитку та виховання. 
Однак, в зв`язку із припиненням фактичних шлюбних відносин між сторонами з травня 2022, відповідач забрала дитину з місця постійного її проживання в будинку, який розташований в Київській області, та переїхала до міста Києва в квартиру, яка належить позивачу. 
Останній зазначає, що дозволив проживати колишній дружині та доньці у своїй квартирі з метою забезпечення дитини належними умовами для проживання. 
Однак, відповідач на даний час чинить позивачу перешкоди у спілкуванні із донькою, та він позбавлений можливості в повній мірі реалізувати свої батьківські права. 
Так, відповідач здебільшого відмовляє позивачу у зустрічах із дитиною, він позбавлений можливості самостійно прогулюватись із дитиною без присутності матері, а коли позивачу вдається побачити дитину, то така зустріч є недовготривалою та лише відповідач вирішує скільки хвилин має тривати ця зустріч. 
Наведене в сукупності свідчить, що відповідач умисно вчиняє протиправну поведінку, ізолює доньку від батька, остерігається близьких та довірливих стосунків між батьком та донькою, чим фактично діє на шкоду дитині та порушує права позивача, як батька. 
Останній фактично позбавлений можливості бачитись із дитиною, спілкуватись із нею, хоча бажає приймати активну участь у її вихованні. 
З огляду на наявність перешкод у спілкуванні із дитиною, а також з метою належного виконання батьківських обов`язків щодо спілкування та виховання спільної доньки, враховуючи потребу дитини у спілкуванні з батьком, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2024 позов було передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2024, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2024, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.11.2024 у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
 Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у спілкуванні та вихованні дитини задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визначити ОСОБА_1 способи участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення днів зустрічей із дитиною з урахуванням бажання дитини, та її стану здоров`я, за наступним графіком:
до досягнення дитиною семирічного віку:
-кожної суботи або неділі щомісяця (за попередньою домовленістю між батьками щодо конкретного дня) із 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. у присутності матері в межах міста Києва;
-необмежене спілкування батька з малолітньою донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини;
-у разі хвороби малолітньої дитини, якщо це припадає на день зустрічі з батьком, перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, із врахуванням інтересів дитини, її стану здоров`я та потреб;
Після досягнення дитиною семирічного віку:
-кожної суботи або неділі щомісяця (за попередньою домовленістю між батьками щодо конкретного дня) із 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. в межах міста Києва без присутності матері;
-кожен перший тиждень літніх місяців (червня, липня, серпня) в межах міста Києва або за місцем проживання батька, без присутності матері;
-перший тиждень січня, після Новорічних свят (за попередньою домовленістю між батьками), в межах міста Києва або за місцем проживання батька, без присутності матері;
-святкування дня народження дитини має відбуватись за участю обох батьків за попередньою домовленістю між ними;
-святкування дня народження батька ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) має відбуватись за бажанням дитини, в тому числі, за місцем проживання батька, а інших свят - Різдва, Великодня, - за бажанням дитини, в тому числі за місцем проживання батька, та за попередньою домовленістю із матір`ю;
-необмежене спілкування батька з малолітньою донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини;
-у разі хвороби малолітньої дитини, якщо це припадає на день зустрічі з батьком, перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, із врахуванням інтересів дитини, її стану здоров`я та потреб.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
 Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що визначені судом способи участі у вихованні та спілкуванні дитини із батьком, на переконання суду, відповідатимуть інтересам дитини, сприятимуть уникненню між сторонами конфліктів, забезпечать спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створять умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку щодо виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із донькою, що відповідатиме вимогам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_4 - адвокат Волков А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду змінити  та ухвалити нове судове рішення, яким виключити  речення абзацу четвертого та восьмого резолютивної частини рішення, де вказано відповідно «до досягнення дитиною семирічного віку» та «після досягнення дитини семирічного віку».
Абзац п`ятий та дев`ятий резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції:
Кожної другої і четвертої суботи місяця, з 10:00 години до 15:00 години дитина проводить разом з батьком у межах міста Києва без присутності матері дитини та поза межами місця проживання матері і дитини.
Кожної першої та третьої суботи щомісяця починаючи з 10:00 години суботи до 18:00 години наступного дня неділі дитина проводить з батьком за місцем його проживання без присутності матері»
Процесуальним правом на подачу відзиву сторона відповідача не скористалась.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Волков А.В. підтримали доводи апеляційної скарги.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Чередник С.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації (орган опіки та піклування) в судове засідання не з`явалася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (т.2 а.с.25), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 із 05.09.2003 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.09.2022 у справі № 358/261/22.
В період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Відповідно до довідки Іванівського старостинського округу № 5 Обухівського району Київської області від 11.08.2023 № 12/05-24/244, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з їх донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали в період із травня 2012 року по травень 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення Богуславського районного суду Київської області від 13.03.2008 у справі № 2-239/08.
Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, складеного 11.10.2022 спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чисто, затишно, усі кімнати облаштовані меблями. У дитини є окрема кімната із меблями, іграшками та книжками, відповідно до віку дитини. Крім того, в акті комісією було вказано, що ОСОБА_1 має можливість та бажання виховувати свою доньку, з якою має теплі батьківські стосунки.
Відповідно до довідки-характеристики від 21.04.2022 № 12/05-25/08, складеної т.в.о. старости Іванівського старостинського округу № 5 Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 за час проживання в селі характеризується із позитивної сторони, організований, відповідальний, спокійний та врівноважений. В селі користується авторитетом, працьовитий та товариський. Конфліктних ситуацій та скарг від сусідів за весь час проживання не надходило.
Відповідно до відгуку про пацієнта, складеного 21.04.2022 лікарем КНП Миронівської міської ради «Миронівський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_1 , перебуваючи під наглядом сімейного лікаря, завжди дуже коректний, ввічливий, пунктуальний. Факти негативних та конфліктних ситуацій не було, та ОСОБА_1 приймає активну участь у догляді за донькою.
Відповідно до довідки ОСББ «Яскравий-2» від 16.05.2022 № 475, ОСОБА_2 фактично проживає разом із донькою за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору дарування квартири від 24.09.2019 р.
Ухвалою Облонського районного суду м. Києва від 20.02.2024 у справі № 756/7689/23, затверджено мирову угоду, укладену 20 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання за особами права користування житлом, та сторони дійшли згоди, зокрема, що ОСОБА_2 тимчасово має право користуватися квартирою АДРЕСА_3 (проживати в ній) до добудови та введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_4 та додатково 6 місяців після введення в експлуатацію вказаного вище будинку для надання можливості ОСОБА_2 протягом цих шести місяців вирішити питання для проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 , як батько дитини, бере на себе обов`язок протягом 6 (шести) місяців після введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_4 здійснити ремонт (оздоблення) дитячої кімнати у вищезазначеній квартирі.
Крім того, зі змісту мирової угоди, укладеної між сторонами, вбачається, що за взаємною згодою сторін, батьки, як законні представники спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домовилися, що донька буде проживати у квартирі АДРЕСА_3 до добудови та введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_4 з матір`ю дитини та додатково 6 місяців після добудови та введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_4 , а в подальшому місце проживання дитини визначать спільно батьки, а у разі спору - згідно судового рішення.
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про встановлення способів участі батька у спілкуванні і вихованні дитини ОСОБА_3 з огляду на неможливість домовитись із матір`ю дитини щодо участі батька у вихованні спільної доньки.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.04.2023 у справі № 756/8438/22, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено, та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 26.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, складеного 21.08.2024 спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чисто, зроблено ремонт, наявне пічне та газове опалення, водопостачання та водовідведення. Для дитини облаштована окрема кімната із меблями, та створено усі умови для комфортного проживання та перебування дитини.
Так, при вирішення заявлених позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Судом встановлено, що позивач виявляє активне бажання спілкуватись та зустрічатись із донькою, та в ході розгляду справи сторонами не було заявлено клопотання про проведення судової психологічної експертизи стану дитини та встановлення негативного впливу батька на неї, а відтак у суду відсутні підстави для усунення його від спілкування з дитиною.
Крім того, встановлено, що з боку відповідача дійсно періодично чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною, що зумовило, в тому числі, звернення позивача до органу опіки та піклування із заявою про визначення графіку спілкування із донькою, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод відповідачкою у спілкуванні позивача з дитиною є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Також, встановлено, що між сторонами не досягнуто чіткої домовленості про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити також порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.
В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що спілкування позивача з донькою буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.
В матеріалах справи міститься ряд копій медичних документів, які вказують про наявність захворювань у дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, відповідно, періодичного лікування дитини в медичних закладах.
Відповідно до висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 104-7952 від 09.10.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати визначити суду способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спілкування з нею у такому порядку: до досягнення дитиною семирічного віку: щосуботи з 10-00 год. по 13-00 год. в присутності матері дитини; після досягнення дитиною семирічного віку, за згодою дитини: щосуботи із 10-00 год. по 13-00 год., без присутності матері; перший тиждень зимових канікул; кожен другий тиждень червня, липня та серпня; святкування дня народження дитини проводити за участю обох батьків.
Зі змісту зазначеного висновку вбачається, що з огляду на виписки з амбулаторного карти ОСОБА_3 , дитина потребує додаткового догляду та піклування, занять з різними спеціалізованими викладачами та лікарями. Крім того, встановлено, що обоє батьків вживають заходів щодо створення належних житлово-побутових умов для проживання та розвитку дитини.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.
У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, а також застосувати спосіб захисту порушеного права, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Слід також враховувати, що самостійне застосування судом при прийнятті рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17).
Відповідно до частин другої та третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
За приписами ст.ст180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною третьою статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Суд зауважує, що інтереси дитини у вирішенні питання про позбавлення батьківських прав є вищими за інтереси батьків, які відповідальні за дітей та зобов`язані всі питання перш за все вирішувати шляхом домовленостей, непорозуміння між батьками не повинні мати наслідком вплив на права та інтереси дітей.
Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з нею.
Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення ЄСПЛ Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18 червня 2019 року).
Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ Йохансен проти Норвегії», 07 серпня 1996 року).
У § 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з метою забезпечення права батька на спілкування з дитиною.
Разом з тим, апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення графіка спілкування дитини з батьком, оскільки встановлений час не повною мірою відповідає найкращим інтересам дитини, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції взяв до уваги висновок Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та визначив у рішенні графік спілкування дитини з батьком відповідно до рекомендацій, викладених у зазначеному висновку, а саме:
до досягнення дитиною семирічного віку:
-кожної суботи або неділі щомісяця (за попередньою домовленістю між батьками щодо конкретного дня) із 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. у присутності матері в межах міста Києва;
-необмежене спілкування батька з малолітньою донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини;
-у разі хвороби малолітньої дитини, якщо це припадає на день зустрічі з батьком, перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, із врахуванням інтересів дитини, її стану здоров`я та потреб;
Після досягнення дитиною семирічного віку:
-кожної суботи або неділі щомісяця (за попередньою домовленістю між батьками щодо конкретного дня) із 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. в межах міста Києва без присутності матері;
-кожен перший тиждень літніх місяців (червня, липня, серпня) в межах міста Києва або за місцем проживання батька, без присутності матері;
-перший тиждень січня, після Новорічних свят (за попередньою домовленістю між батьками), в межах міста Києва або за місцем проживання батька, без присутності матері;
-святкування дня народження дитини має відбуватись за участю обох батьків за попередньою домовленістю між ними;
-святкування дня народження батька ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) має відбуватись за бажанням дитини, в тому числі, за місцем проживання батька, а інших свят - Різдва, Великодня, - за бажанням дитини, в тому числі за місцем проживання батька, та за попередньою домовленістю із матір`ю;
-необмежене спілкування батька з малолітньою донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини;
-у разі хвороби малолітньої дитини, якщо це припадає на день зустрічі з батьком, перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, із врахуванням інтересів дитини, її стану здоров`я та потреб.
Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
            Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
            Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Отже, враховуючи викладене висновок органу опіки та піклування, є дорадчим та консультативним для суду, та не тягне за собою обов`язок суду враховувати його під час винесення рішення. 
Таким чином, апеляційний суд враховує, що суд, вирішуючи питання встановлення графіка спілкування дитини з батьком, не обмежений висновком органу опіки та піклування, оскільки такий висновок має лише дорадчий характер. 
При цьому суд зобов`язаний виходити з принципу найкращих інтересів дитини та забезпечення рівності прав батьків на участь у її вихованні.
Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що встановлений судом першої інстанції графік спілкування дитини з батьком порушує право батька на належне спілкування з донькою та не відповідає принципу найкращих інтересів дитини. 
На переконання апеляційного суду, визначений графік є недостатнім для формування та підтримання сталих сімейних і соціальних зв`язків між дитиною та батьком, а тому на думку суду його необхідно змінити частково.
Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що для забезпечення прав батька на спілкування з дитиною та забезпечення якнайкращих інтересів дитини рішення суду необхідно скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог про участь ОСОБА_1 вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 кожної першої і третьої суботи щомісяця, починаючи з 10 години суботи до 18 години неділі в тому числі і за місцем проживання батька без присутності матері та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визначити, що після досягнення ОСОБА_3 семирічного віку з ІНФОРМАЦІЯ_4 встановити ОСОБА_1 спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 кожної першої та третої суботи шомісяця, починаючи з 17 години 00 хвилини до 17 години 00 хвилин неділі дитини проводить разом з батьком, в тому числі за місцем проживання батька, без присутності матері.
На переконання апеляційного суду, встановлення нового графіка та збільшення часу спілкування дитини з батьком забезпечить дотримання найкращих інтересів як дитини, так і батька, а також сприятиме формуванню та підтриманню сталого сімейного зв`язку між ними.
Згідно з ч.4 статті 374 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину судового рішення.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
            Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну його резолютивної частини, які не вплинули на обсяг та пропорційність вирішених позовних вимог, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 подану адвокатом Волковим Анатолієм Володимировичем - задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року  в частині відмови в задоволені позовних вимог про участь ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 кожної першої і третьої суботи щомісяця, починаючи з 10 години суботи до 18 години неділі в тому числі і за місцем проживання батька без присутності матері скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Після досягнення ОСОБА_3 семирічного віку з ІНФОРМАЦІЯ_4 встановити ОСОБА_1 спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 кожної першої та третої суботи шомісяця, починаючи з 17 години 00 хвилини до 17 години 00 хвилин неділі дитина проводить разом з батьком, в тому числі за місцем проживання батька, без присутності матері.
Місцем передачі дитини батьку та повернення дитини матері є адреса фактичного місця проживання матері 
ОСОБА_5 іншій частині оскаржуване рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач                                                                              А. М. Стрижеус

Судді:                                                                                                Л. Д. Поливач

                                                                                                                      О. І. Шкоріна