Номер провадження: 33/813/1598/25
Номер справи місцевого суду: 504/1990/25 
Головуючий у першій інстанції Сафарова  А. Ф. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Доброславського районного суду Одеської області від 02.07.2025 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір 605,60 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 06.05.2025 о 18 год. 00 хв. с. Крижанівка а/д М-28 15 км, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Nissan Leaf» держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, порушення мови, від проходження огляду на місці зупинки ТЗ в присутності свідка за допомогою технічного приладу алкотестер Драгер відмовилась. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій також відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови, стверджує про неповноту судового розгляду, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що місцевий суд безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не врахував відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки вона не керувала автомобілем, працівники поліції її не зупиняли, автомобіль перебував у нерухомому стані, а наявність ознак алкогольного сп`яніння ґрунтуються виключно на припущенням поліцейського.
Апелянт вважає, що місцевий суд безпідставно не прийняв до уваги її письмові заперечення про те, що вона не керувала транспортним засобом та співробітники поліції її не зупиняли, відео запис з боді камер поліцейських не є безперервним, пояснення від її імені та свідка, складені самим інспектором. 
Також ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений час керування нею автомобілем 18 год. 00 хв., проте відеозапис починається з 18 год. 25 хв., тобто події в зазначений проміжок часу не зафіксовані на відео.
Апелянт стверджує, що місцевим судом не враховано суттєві порушення норм КУпАП, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі відсутність факту її відсторонення від керування транспортним засобом.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , в обґрунтування вимог апеляційної скарги, пояснила, що співробітники поліції її не зупиняли, поліцейські під`їхали, коли вона стояла, оскільки автомобіль був розряджений. Поліцейський спочатку запросив до свого службового автомобіля, неформально спілкувався з нею, запрошував на побачення. Далі, співробітник поліції чинив на неї тиск, вона розгубилась, тому нічого не заперечувала та все підписала, оскільки треба було їхати додому. Вона доглядає за матір`ю з інвалідністю, яку треба возити до лікарні, надавши копії медичної довідки.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до скарги докази; суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що ухвалена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно протоколу серії ЕПР 1 №322307 від 06.05.2025 року, водій ОСОБА_1 , 06.05.2025 року, о 18 год 00 хв, в с. Крижанівка, а/д М-28 15 км., керувала транспортним засобом «NISSAN LEAF» д.н.з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд визнає безпідставними, з огляду на таке. 
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено на місці події, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу.
З відеозаписів чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 06.05.2025 року, а саме:
-спілкування працівників поліції зі ОСОБА_1 щодо вживання алкогольних напоїв та відсутність заперечень останньої щодо факту керування нею транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв;
- з урахуванням наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, поліцейські запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак остання категорично відмовилася пройти такий огляд на місці події та в медичному закладі;
-під час складання протоколу в службовому автомобілі, ОСОБА_1 підтвердила вживання алкогольного напою та підписала протокол та пояснення.
За наведених обставин, дослідженні судом докази спростовують доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд, тобто розцінюється як спосіб захисту апеляційним судом. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі, на що вона відповіла категоричною відмовою, слід констатувати, що в діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що вона не керувала транспортним засобом та співробітники поліції не зупиняли її автомобіль, є безпідставними, оскільки на відеозаписі зафіксовано перебування водія за кермом автомобіля, яка не заперечувала, що керувала автомобілем. 
Доводи апелянта стосовно того, що працівники поліції чинили тиск, суд визнає безпідставними, оскільки апелянтом в судовому засіданні не надано будь-яких доказів існування факту безпосереднього примушування поліцейськими водія відмовитися від проходження відповідного огляду проти її волі, таких даних також не міститься в матеріалах справи. 
Що стосується доводів про те, що пояснення були складені інспектором поліції власноруч, то вони є непереконливими, оскільки в них міститься підпис ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення останньої зі змістом пояснень.
Вказані обставини фактично не заперечувались ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, яка фактично визнала, що не заперечувала обставини та підписала документи, оскільки їй потрібно було їхати додому, що підтверджується відео записом. 
Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ,  з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим. 
Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність  відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи. 
За наведених підстав зазначені апелянтом обставини не є підставою для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки не є такими, що спростовують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДП України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди ОСОБА_1 з діями працівників патрульної поліції, остання не була позбавлена реальної можливості оскаржити такі дії у передбаченому законом порядку, однак станом на день апеляційного розгляду, відомості про вжиття таких дій суду не надано.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджують викладені в протоколі обставини, зокрема факт відмови водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доводять вину ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи апелянта про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, які відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушниці та обставини, які зафіксовані на боді-камери працівників патрульної поліції.
Слід зазначити, що в рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни постанови суду, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
За таких обставин, суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 02.07.2025 року, якою ОСОБА_1 визнана винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду            Р.І. Котелевський