ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"20" травня 2025 р.                             Справа № 910/11212/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С. 

за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився           
від відповідача: Акуленко А.В.   

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград"
про ухвалення додаткової постанови

за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 (повний текст рішення складений 31.01.2025) (суддя Ковтун С.А.)

у справі № 910/11212/24 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград"
до Державного підприємства "Гарантований покупець" 
про стягнення 9 597 997,78 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/11212/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" (позивач) задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" (відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" 9 016 707,78 грн боргу, 83 906,30 грн 3 % річних, 277 357,79 грн інфляційних втрат, 140 669,58 грн судового збору. Провадження в частині стягнення 160 459,69 грн закрито. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" з Державного бюджету України               33 270,37 грн судового збору. Відмовлено в частині стягнення 6 504,03 грн 3 % річних,              53 062,19 грн інфляційних втрат.
Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі                  № 910/11212/24, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 за вказаною апелційною скаргою відкрито апеляційне провадження.
24.04.2025 позивачем подано до Північного апеляційного господарського суду заяву, в якій він, відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) просив суд приєднати до матеріалів справи № 910/11212/24 докази понесення позивачем витрат під час розгляду справи в Північному апеляційному господарському суді, а саме: детальний опис професійної правничої допомоги, копію акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжну інструкцію № 196 від 02.04.2025. До заяви додані відповідні докази.  
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/11212/24 залишено без змін.
01.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" від 01.05.2025 у справі                                № 910/11212/24, в якій заявник просить суд ухвалити додаткову постанову в даній справі щодо розподілу судових витрат та стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) призначено розгляд зазначеної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" у судовому засіданні на 20.05.2025 о 09:50.
19.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" надійшла заява, в якій позивач просить суд розглянути заяву про ухвалення додаткової постанови без участі позивача та зазначає, що вимоги зазначеної заяви підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.
Від Державного підприємства "Гарантований покупець" 19.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач проти заяви позивача про ухвалення додаткової постанови заперечує і просить суд відмовити в її задоволенні в повному обсязі.  
У судове засідання, призначене на 20.05.2025, з`явився представник відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився.
Разом із тим, суд враховує заяву позивача про розгляд заяви про ухвалення додаткової постанови без його участі.  
Відповідно до положень ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
За таких обставин, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви позивача про ухвалення додаткової постанови за відсутності в судовому засіданні його представника.
Представник відповідача в судовому засіданні проти заяви позивача про ухвалення додаткової постанови заперечував і просив суд відмовити в її задоволенні.
Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:                                                                              
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, згідно із ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, разом із відзивом на апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" позивач подав до Північного апеляційного господарського суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що становить 15 000,00 грн.
Суд враховує, що заява про приєднання до матеріалів даної справи доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в Північному апеляційному господарському суді з відповідними доказами подана 24.04.2025 в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем надано до матеріалів справи копії:
- договору про надання правничої допомоги від 01.08.2024, укладеного між адвокаткою Сидоренко Євгенією Олександрівною (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" (Замовник) (далі - Договір, копія якого була подана до Господарського суду міста Києва 10.12.2024 разом із заявою про ухвалення додаткового рішення в даній справі);
- детального опису від 09.04.2025 наданих послуг професійної правничої допомоги по справі № 910/11212/24 (за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення коштів) під час розгляду справи в Північному апеляційному господарському суді;
- платіжної інструкції № 196 від 02.04.2025.
- ордера серії ВА № 1106081 на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" на підставі Договору у Північному апеляційному господарському суді адвокатом Сидоренко Євгенією Олександрівною, виданого 25.02.2025.
Відповідно до п. 1.1 Договору Адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язався оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.
Згідно з п. 1.2 Договору Адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:
- надає Замовнику правничу допомогу щодо захисту інтересів останнього в Господарському суді міста Києва та Північному апеляційному господарському суді (представляє інтереси Замовника в суді), під час розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 11 655 562,74 грн;
- надає Замовнику юридичні консультації і роз`яснення з правових питань, забезпечує супровід у судовому процесі;
- складає всі процесуальні та інші документи правового характеру, спрямовані на забезпечення реалізації прав і законних інтересів Замовника;
- подає відзиви, докази, запити, заяви, клопотання, пояснення, ознайомлюється з матеріалами справи та вчиняє інші дії щодо захисту прав та інтересів Замовника.  
Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 2.1 Договору). 
Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 Договору, Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі 40 000,00 грн. У ціну Договору включені послуги за надання правничої допомоги в судах першої та другої інстанції. 
Матеріали справи свідчать про те, що правова допомога Товариству з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" у цій справі в суді апеляційної інстанції, як і в суді першої інстанції, надавалась адвокатом Сидоренко Є.О.
Відповідно до детального опису від 09.04.2025 наданих послуг професійної правничої допомоги, під час розгляду справи № 10/11212/24 в Північному апеляційному господарському суді Адвокатом надано такі послуги:
1. підготовка до розгляду справи:
1.1. вивчення рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024;
1.2. ознайомлення з апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець";
1.3. аналіз судової практики, надання юридичних консультацій.
Вартість 5 000,00 грн.
2. Складання та надіслання суду та відповідачу відзиву на апеляційну скаргу.
Вартість 5 000,00 грн.
3. Представництво інтересів позивача в Північному апеляційному господарському суді.
Вартість 5 000,00 грн.
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);                  2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);                      3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;          2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;              3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Такий висновок відповідає висновку, викладеному в постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, від 02.11.2020 у справі № 922/3548/19, від 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.
Законом України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон) встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ст. 26 Закону).
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, в постанові від 16.02.2023 у справі № 916/1106/21.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд звертає увагу на те, що надані учасником справи документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному ним розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18 та постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі          № 922/3787/17.
Так, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейським судом з прав людини також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі                  № 914/4/20.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 18.05.2021 у справі               № 918/917/19.
Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
З урахуванням наведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 910/9243/20.
У письмових запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення відповідач зазначає, що:
- розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача неспівмірний із складністю справи, обсягом наданої правової допомоги, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт (наданих послуг);
- судом першої інстанції не був прийнятий Договір в якості доказу, що узгоджується із ч. 8 ст. 80 ГПК України, відповідно до якої докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. З огляду на зазначене, є підстави стверджувати, що Договір, який був поданий до суду першої інстанції та був не прийнятий ним, не набув статусу доказу. 
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що та обставина, що місцевим господарським судом не прийнято Договір як доказ із тих підстав, що позивачем не наведено об`єктивних та непереборних обставин його неподання до ухвалення рішення судом першої інстанції, не нівелює того, що копія Договору міститься в матеріалах справи і подана вона до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, тобто як доказ понесення судових витрат у суді апеляційної інстанції - в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Неврахування апеляційним господарським судом зазначеної копії Договору як доказу при вирішенні питання про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, було б проявом надмірного формалізму.
Зважаючи на викладене, відповідні доводи відповідача, наведені вище, відхиляються.
Разом із тим, вирішуючи, чи є розмір витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції обґрунтованим та пропорційним до предмета спору в даній справі, колегія суддів враховує, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції та апеляційного перегляду позиція позивача по суті спору не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося одним і тим самим адвокатом Сидоренко Євгенією Олександрівною. При цьому, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград", викладені у відзиві на апеляційну скаргу, переважно ґрунтуються на аргументах, які наводились ним у процесі розгляду цієї справи в місцевому господарському суді.    
Таким чином, дослідивши надані Товариством з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" докази, оцінивши його витрати з урахуванням усіх аспектів справи, беручи до уваги складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, оскільки правова позиція позивача вже була сформована до апеляційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії апеляційного перегляду не надано та з матеріалів справи не вбачається, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а отже, розмір заявленого до стягнення з відповідача (Державного підприємства "Гарантований покупець") у даній справі гонорару є завищеним.
З огляду на викладене, зважаючи на заперечення відповідача, за висновком суду апеляційної інстанції, розумним та співмірним розміром витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є 10 000,00 грн.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/11212/24 та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10 000,00 грн.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/11212/24 задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" (25014, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Руслана Слободянюка, будинок 227, ідентифікаційний код 38268760) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
3. В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "С.Енерджі-Кіровоград" про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/11212/24 відмовити.
4. Видачу наказу на виконання цієї додаткової постанови доручити Господарському суду міста Києва.
5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
6. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повна додаткова постанова складена - 09.06.2025.

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                С.В. Владимиренко