УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2025 року
м. Київ
справа № 276/1975/23
провадження № 51 - 1949 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 ,на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 22023060000000106 по обвинуваченню 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Кірове м. Дзержинська Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України (далі - КК України), 
встановив:
За вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватою у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 4З6-2 КК України, та призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 7О КК України, за сукупністю правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна. Вирішено питання щодо запобіжного заходу, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Відповідно до обставин, детально наведених у вироку місцевого суду, громадянка України ОСОБА_5 , достовірно знаючи про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України NР 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україн1», перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не раніше 01 липня 2023 року, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, вступила в злочинну змову з представником іноземної держави - військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , яка входить до складу НОМЕР_2 окремої бригади спеціального призначення головного управління генерального штабу збройних сил рф (далі гу гш зс рф) ОСОБА_6 та добровільно погодилася надавати йому інформацію щодо місць розташування на території Житомирської області військових об`єктів, місць дислокації підрозділів ЗСУ поставки західного озброєння, шляхи пересування військової техніки та іншу вагому інформацію, яка може використовуватися представниками спеціальних служб та зс рф для планування та ведення бойових дій в ході здійснення збройної агресії проти України.
Надалі,  ОСОБА_5 особисто відслідковувала дислокацію підрозділів військовослужбовців та військової техніки ЗС України, вираховувала СРS-координати стратегічно важливих військових об`єктів. Відповідну інформацію вказана особа систематично передавала ОСОБА_6 за допомогою спеціально створеної останнім електронної скриньки на базі захищеного поштового сервісу «Tutanota», яка ідентифікується як ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечувала конфіденційність спілкування й можливість передачі необхідних даних (текстових повідомлень, медіа файлів різних форматів, GPS-координат та інше), які в подальшому використовувалися для здійснення підривної діяльності проти України з боку спеціальних служб російської федерації.
Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 2008 року, будучи активним інтернет користувачем, особисто створила власний акаунт у соціальній мережі «Одноклассники» під ім`ям « ОСОБА_7 », за URL- адресою: «     ІНФОРМАЦІЯ_3 », з доступом до перегляду його змісту іншими користувачами соціальної мережі «Одноклассники» та як єдиний користувач мала у ньому функціональні можливості безпосередньо публікувати та видаляти пости, публікації, фото, відео матеріали.
Так, 12 червня 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 ознайомилася з публікацією розміщеною за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_22 обліковим записом групи соціальної мережі «Одноклассники» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (URL-адреса ІНФОРМАЦІЯ_5 яка містить зображення військовослужбовців ПВК «ІНФОРМАЦІЯ_17» біля інформаційного знаку населеного пункту м. Бахмута та допису вигляді тексту (далі-мовою оригіналу): «Бойцы ЧВК «ІНФОРМАЦІЯ_17» на въезде в Артёмовск. Ребята, вы лучшие! Ребята, вы лучшие! ЧВК «ІНФОРМАЦІЯ_17» это не про деньги, это мужчины работают за идею, я искренне рад, что работаю с ними. Быть воином, жить вечно. Победа за нами, слава России!», після чого у неї виник злочинний умисел, направлений на поширення серед невизначеного кола осіб - користувачів соціальної мережі «Одноклассники» матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році.  ОСОБА_5 , будучи активним користувачем мережі «Інтернет» та достеменно обізнаною з особливостями функціональних можливостей соціальної мережі «Одноклассники», вподобала зміст вказаної публікації та з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та поширила її на своїй особистій сторінці.
Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_5 зазначену публікацію розміщено на сторінці її облікового запису в соціальній мережі «Одноклассники» під назвою « ОСОБА_7 » та, виходячи з функціоналу соціальної мережі «Одноклассники», була візуально сприйнята невизначеною кількістю користувачів зазначеної соціальної мережі, зокрема її друзями та підписниками.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу 12 червня 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 ознайомилася з публікацією розміщеною за URL-адресою:  ІНФОРМАЦІЯ_6 обліковим записом групи соціальної мережі «Одноклассники» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (URL-адреса ІНФОРМАЦІЯ_8 ), яка містить зображення військовослужбовців збройних сил російської федерації й т.зв. «Л/ДНР» на фоні символіки «Z» й текстових написів (далі мовою оригіналу): «гр. ОСОБА_8 »,«мы осVободители»,«ЗА ПРАВО БЫТЬ И ОСТАВАТЬСЯ РОССИЕЙ», «ZА НАШИХ!» та допис у вигляді тексту (далі- мовою оригіналу) «СПАСИБО ЗА РОДИНУ, БРАТЦЫ ХРАНИ ВАС МАТЕРЬ БОЖЬЯ», після чого з використанням власного мобільного телефону марки «Nokia» моделі «С20», ІМЕІ НОМЕР_3 із SІМ-карткою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» з номером НОМЕР_4 та встановленим відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі «Інтернет», з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх поширення серед невизначеного кола осіб, в умовах воєнного стану, з власного облікового запису соціальної мережі «Одноклассники» шляхом проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення вказаної публікації.
Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_5 зазначену публікацію розміщено на сторінці її облікового запису в соціальній мережі «Одноклассники» під назвою « ОСОБА_7 » та, виходячи з функціоналу соціальної мережі «Одноклассники», була візуально сприйнята невизначеною кількістю користувачів зазначеної соціальної мережі, зокрема її друзями та підписниками.
Житомирський апеляційний суд ухвалою від 27 лютого 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2024 року - без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Не погоджуючись з наданою судами оцінкою доказам, захисник вказує на неповноту та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження.
Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає, що:
?          сторона обвинувачення не надала жодного доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_5 в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях;
?          суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, у вироку обґрунтував свої висновки на припущеннях;
?          у пред`явленому обвинуваченні не деталізовано якими умисними діями ОСОБА_5 вчинила державну зраду, у чому була виражена шкода суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України, а також у чому полягала допомога іноземній державі та її представникам;
?          місцевий суд надав невірну оцінку доказам по справі;
?          апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про дослідження доказів.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам апеляційних скарг сторони захисту, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.
Так, в постановленій а наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий суд, мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111,ч. 2 ст. 436-2 КК України, послався на докази, які досліджені під час судового розгляду, є допустимими, достовірними та достатніми.
Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що в судовому засіданні безпосередньо у встановленому законом порядку суд першої інстанції допитав обвинувачену ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зміст показань яких детально викладений у вироку.
Так, у ході допиту обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень не визнала, заперечила вчинення нею дій, які їй інкримінуються та, зокрема пояснила, що жодної інформації щодо місця дислокації Збройних Сил України, наявності охорони по периметру військової частини НОМЕР_5 , переміщення вантажних транспортних засобів, особового складу, пересування військової техніки в напрямку військової частини НОМЕР_5 , час пересування та кількість транспортних засобів представникам російських спецслужб не передавала, переписки з представниками російських спецслужб не вела, скріншоти з позначенням місця дислокації військових об`єктів не надсилала, на публікаціях, зазначених в обвинувальному акті, в соціальній мережі «Одноклассники» «клас» не ставила. Зазначила, що спілкувалася за допомогою месенджера «Телеграм» з однокласником, одногрупником та односельцем на ім`я « ОСОБА_11 », який повідомив, що проходить військову службу в ЗСУ, ОСОБА_11 не повідомляв їй, що служить в зс рф. Спілкувались з ним про особисті проблеми про необхідні на фронті речі. 28 липня 2023 року ОСОБА_11 жодної інформації будь-яким шляхом щодо місця дислокації ЗСУ в смт Новгородське не надсилала. Підтвердила, що з 2007 року має обліковий запис в соціальній мережі «Одноклассники», який використовувала до 2010 року для спілкування з сестрами, які проживали в м. Донецьку. Назву облікового запису декілька разів змінювала. Спочатку мав назву « ОСОБА_5 » потім « ОСОБА_12 », потім просто « ОСОБА_13 » і остання назва « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Заперечила, що проставляла відмітки «клас» під постом з написом «Бойцы ЧВК «Вагнер`на въезде в Артёмовск. Ребята, вы лучшие!». Також повідомила, що ОСОБА_14 це її однокласник, проставила на його сторінці емоцію суму під постом про смерть його молодшого брата, так як знала його особисто ще з дитинства. Щодо вподобання іншого посту, зазначила, що лайкнула просто фото ОСОБА_15 , жодних позначень не бачила.
Разом з тим, суди позицію обвинуваченої ОСОБА_5 про невизнання винуватості оцінили критично, розцінивши її як намір уникнути відповідальності за фактично вчинений злочин та як спосіб захисту, зазначивши при цьому, що винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні.
Так, судами були враховані показання свідка ОСОБА_10 , який, зокрема також пояснив, що обвинувачена - його дружина, в 2021 році, переїхав разом з дружиною, її батьком та 4 дітьми до м. Житомира, а в травні 2023 року переїхали в с. Червоногранітне. Не був свідком того, щоб дружина у когось розпитувала про військовослужбовців ЗСУ. Підтвердив, що у обвинуваченої в Донецькій області на тимчасово окупованій території проживає сестра, з якою вона спілкується один раз на пів року, якщо є зв`язок. Йому невідомо про наявність у дружини облікового запису в соціальній мережі «Одноклассники».
Водночас судами також враховані показання свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що працює старостою Топорищенського старостинського округу Хорошівської селищної ради, з обвинуваченою особисто не знайома. У ході виконання службових обов`язків стало відомо, що сім`я обвинуваченої є переселенцями, переїхали у червні 2023 року і прожили 2-3 місяці, до затримання обвинуваченої працівниками поліції. Також повідомила, що обвинувачена цікавилась у односельців хто з односельців і де проходить військову службу в ЗСУ, з якою метою - невідомо;
У той же час суди встановили, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується також іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, даними протоколу негласної слідчої (розшукової) дії від 11 липня 2023 року, відповідно до якого зафіксовано зняття інформації з електронних інформаційних систем встановлено наявність текстових повідомлень між ОСОБА_5 та користувачем електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_23», яка належить представнику головного управління генерального штабу зс рф, які за своїм змістом мають відомості щодо функціонування військової частини на території м. Житомира, наявність на її території особового складу військовослужбовців, його чисельність, наявність охорони периметру військової частини, відомості щодо поставки західного озброєння, дані щодо переміщення транспортних засобів з військовими номерними знаками, а також великогабаритних транспортних засобів, дані щодо місць розташування ТЦК та СП на території м. Житомира з їх точним позначенням карті, а також відомості щодо зміни місця розташування ІНФОРМАЦІЯ_24; даними повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 17 липня 2023 року; даними відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від17 липня 2023 року; даними відповіді командира військової частини НОМЕР_5 від 17 липня 2023 року; даними протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 24 липня 2023 року, яким встановлено наявність текстових повідомлень між ОСОБА_5 та користувачем електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_12 », яка належить представнику головного управління генерального штабу зс рф, які за своїм змістом мають відомості щодо ураження складу з боєприпасами в м. Чуднів, Житомирської обл., безпілотник рф. Також виявлено фотознімок із зображенням ОСОБА_5 зі своєю родиною, що підтверджує належність електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » обвинуваченій; даними протоколу обшуку від 03 серпня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено три мобільних телефони (смартфон марки «ZТЕ»моделі «ВlаdеL8» з сім картою з номером НОМЕР_6 , смартфон марки «Nokia» моделі «С20» з сім картою з номером НОМЕР_4 та смартфон марки «Rеdmi» моделі «9С» зам картою з номером НОМЕР_7 ), належних ОСОБА_5 ; даними протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 14 серпня 2023 року та даними протоколу огляду від 24 серпня 2023 року, якими що в період з 04 травня 2023 року по 21 липня 2023 року, абонентський номер, яким користується ОСОБА_5 ( НОМЕР_4 ), перебував в районі роботи базових станцій, розташованих на території с. Комарівка та с. Топорище Житомирського р-ну, Житомирської обл. Крім того, зафіксовано, що 14 червня 2023 року ОСОБА_5 перебувала в м. Житомирі в період часу з 08:23 год по 13:35 год за адресами базових станцій: АДРЕСА_3 ; даними протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 14 серпня 2023 року та протоколу огляду від 22 серпня 2023 року, якими встановлено, що в період з 04 травня 2023 року по 31 липня 2023 року, абонентські номери, які використовує ОСОБА_5 ( НОМЕР_6 та НОМЕР_8 ), в основному перебували в районі роботи базових станцій, розташованих на території с. Комарівка Житомирського р-ну, Житомирської обл. Крім того, зафіксовано, що14 червня 2023 року та17 липня 2023 року ОСОБА_5 , перебувала в м. Житомирі. Також встановлено, що о 18:08 год 14 червня 2023 року з абонентського номеру НОМЕР_6 , яким одноособово користується ОСОБА_5 , було здійснено спробу здійснити виклик на абонентський номер російського оператора зв`язку з абонентським номером НОМЕР_9 ; даними протоколу огляду від 15 вересня 2023 року, відповідно до якого оглянуто карту пам`яті з наявною на ній видаленою інформацією, яку виявлено в ході проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи, та встановлено наявність листування ОСОБА_5 в месенджері «Теlеgram» зі співробітником гу гш зс рф «ОСОБА_18» від 26 червня 2023 року, в ході якого представник рф повідомив ОСОБА_5 адресу електронної пошти (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») та пароль від неї « ОСОБА_16 »), з якої обвинувачена зможе зв`язуватись з ним. Також повідомив адресу належної йому електронної пошти («   ІНФОРМАЦІЯ_13 »), на яку ОСОБА_5 зможе надсилати інформацію. У ході спілкування ОСОБА_5 повідомила місця дислокації військовослужбовців Збройних Сил України в Донецькій області. Крім цього, було знайдено видалені скріншоти з її телефону з позначенням ТЦК та СП, аналогічного змісту, наведеному у протоколах НСРД; даними протоколу огляду від 06 серпня 2023 року, відповідно до якого оглянуто поштовий сервіс «Tutanоtа» який ОСОБА_5 використовувала для контактів та взаємодій з співробітником гу гш зс рф ОСОБА_6 . За допомогою логіну « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та паролю « ІНФОРМАЦІЯ_14 » здійснено вхід до електронної пошти. В ході огляду виявлено листування з користувачем електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_15 » з позивним « ОСОБА_17 »; даними протоколу огляду від 18 липня 2023 року належного ОСОБА_5 профілю в соціальній мережі «Одноклассники» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_16 » з публікацями; даними висновку експерта № СЕ-19/106-23/9974-ЛД від 20 жовтня 2023 року, відповідно до якого у публікації «Бойцы ЧВК «ІНФОРМАЦІЯ_17» на въезде в Артёмовск. Ребята, вы лучшие! Ребята, вы лучшие! ЧВК « ІНФОРМАЦІЯ_17 » это не про деньги, эти мужчины работают за идею, я искренне рад, что работаю с ними. Быть воином, жить вечно. Победа за нами, слава России!», поширеній громадянкою ОСОБА_5 на особистій сторінці в соціальній мережі «Однокласники» під ім`ям « ОСОБА_7 » (URL-адреса:   ІНФОРМАЦІЯ_3 ), яка зафіксована у протоколі огляду від 18 липня 2023 року з додатком - оптичним диском DVD-R, міститься глорифікація осіб, що здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, зокрема глорифікація представників озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією («ЧВК "ІНФОРМАЦІЯ_17"»). У публікації «СПАСИБО ЗА РОДИНУ, БРАТЦЫ! ХРАНИ ВАС МАТЕРЬ БОЖЬЯШ», що супроводжується колажем зображень із написами: «гр. ОСОБА_8 », «Мы осVободители»,«       ІНФОРМАЦІЯ_18 », « ІНФОРМАЦІЯ_19 », поширеній громадянкою ОСОБА_5 на особистій сторінці в соціальній мережі «Однокласники» під ім`ям « ОСОБА_7 » (URL адреса: ІНФОРМАЦІЯ_20 ), яка зафіксована у протоколі огляду від 18 липня 2023 року з додатком - оптичним диском DVD-R, міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.
Переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою захисника, у постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції погодився із рішенням місцевого суду та обґрунтовано зазначив, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 436-2 КК України, ґрунтуються на доказах, які детально наведені у вироку та відповідають фактичним обставинам справи, зібраних у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК України.
Щодо доводів касаційної скарги що у пред`явленому обвинуваченні не деталізовано якими умисними діями ОСОБА_5 вчинила державну зраду, у чому була виражена шкода суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України, а також у чому полягала допомога іноземній державі та її представникам
Так, частиною 2 ст. 111 КК України передбачена відповідальність за вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.
Тобто, «державна зрада» (ст.111 КК України) має три форми 1) перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організацій або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Частиною 2 ст. 111 КК України сформульовано кваліфікований склад злочину, а саме «Ті самі діяння, вчинені в умовах воєнного стану».
3 24 лютого 2022 року відповідним Указом Президента України введено в Україні воєнний стан, який діє по теперішній час, а тому будь-яке діяння, що є формою державної зради, буде інкримінуватися з урахуванням відповідної кваліфікуючої ознаки.
Вчинення будь-яких діянь, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї.
Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними.
Варто зауважити, що державна зрада є закінченим злочином не з моменту встановлення зв`язку з іноземною державою, іноземною організацією або їх представниками чи з моменту отримання від них злочинного завдання, а з моменту вчинення певних конкретних дій на шкоду Україні.
Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту (вчинює шпигунські дії, надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України) і бажає цього.
Суд апеляційної інстанції слушно зазначив, що формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.
Водночас, як зазначено судами, згідно обвинувального акта та з установленими судом першої інстанції фактичними обставинами кримінального провадження, ОСОБА_5 , не раніше 01 липня 2023 року, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Київській, Житомирській, інших областях та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно-господарське та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти з метою окупації України, вступила в злочинну змову з представником іноземної держави військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , яка входить до складу НОМЕР_2 окремої бригади спеціального призначення головного управління генерального штабу збройних сил рф (далі гу гш эс рф) ОСОБА_6 та добровільно погодилася надавати йому інформацію щодо місць розташування на території Житомирської області військових об`єктів, місць дислокації підрозділів ЗСУ, поставки західного озброєння, шляхи пересування військової техніки та іншу вагому інформацію, яка може використовуватися представниками спеціальних служб та зс рф для планування та ведення бойових дій в ході здійснення збройної агресії проти України. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 особисто, а також використовуючи свої знайомства, відслідковувала дислокацію підрозділів військовослужбовців та військової техніки ЗС України, вираховувала GPS-координати стратегічно важливих військових об`єктів. Відповідну інформацію вказана особа систематично передавала ОСОБА_6 за допомогою спеціально створеної останнім електронної скриньки на базі захищеного поштового сервісу «Tutanota», яка ідентифікується як ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечувала конфіденційність спілкування й можливість передачі необхідних даних (текстових повідомлень, медіа файлів різних форматів, GPS координат та інше), які в подальшому використовувалися для здійснення підривної діяльності проти України з боку спеціальних служб російської федерації.
Крім того, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що згідно з відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 17 липня 2023 року, несанкціонована передача інформації представникам спеціальних розвідувальних служб рф або збройних сил рф щодо точного місця розташування ІНФОРМАЦІЯ_21 на території Житомирської області (зокрема передача GPS-координат, фотознімків ТЦК та СП з прив`язками до місцевості) може завдати шкоди обороноздатності, державній безпеці України та може бути використана вказаними представниками країни агресора для нанесення ракетно-бомбових ударів по місцях дислокації ОМТЦК та СП, що в свою чергу може призвести до порушення мобілізаційних заходів на території Житомирської області та підриву обороноздатності України в цілому.
Також, з відповіді командира військової частини НОМЕР_5 від 17 липня 2023 року убачається, що несанкціонована передача інформації представникам спеціальних розвідувальних служб рф або збройних сил рф щодо точного місця розташування військової частини НОМЕР_5 на території Житомирської області (зокрема передача GPS-координат, фотознімків частини з прив`язкою до місцевості, інформація щодо постачання озброєння) може завдати шкоди обороноздатності, державній безпеці України та може бути використана вказаними представниками країни агресора для нанесення ракетно-бомбових ударів по місцях дислокації військової частини, що в свою чергу може призвести до порушення виконання завдань логістичного забезпечення (ремонт, прийняття та видача автомобільної техніки та майна). Передача інформації щодо пересування військової техніки, її кількість, напрямок руху, час її переміщення до та з військової частини НОМЕР_5 представникам спеціальних розвідувальних служб рф або збройних сил рф може завдати шкоди обороноздатності, держаній або інформаційній безпеці.
Тож, взявши до уваги встановлені фактичні обставини кримінального провадження, а також докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов слушного висновку про те, що ОСОБА_5 , діяла саме з метою спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності й недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України в умовах воєнного стану, а її дії полягали в наданні представнику іноземної держави допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.
Отже, з урахуванням викладеного, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_5 , умисно вчинені нею як громадянкою України в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, шляхом надання представнику іноземної держави допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.
Щодо доводів касаційної скарги захисника про те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про дослідження доказів 
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушеннями. Сама по собі незгода захисника із висновками суду, зробленим на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.
Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визнає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так і однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.
Водночас сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження.
Разом з тим, апеляційний суд погодився з наданою оцінкою доказам та з висновками суду першої інстанції в цілому, а тому підстав для повторного безпосереднього дослідження доказів у цього суду не було.
У той же час, касатор посилаючись на те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про дослідження доказів, не конкретизує які саме докази необхідно було дослідити повторно апеляційному суду та як їх не дослідження вплинуло на прийняте ним рішення.
До того ж Суд зауважує, що відмова у задоволенні клопотань не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення, лише якщо сторона захисту з такими висновками суду не погоджується.
З урахуванням викладеного, доводи захисника в цій частині також не можна вважати слушними.
Решта доводів касаційної скарги захисника висновків судів першої та апеляційної інстанції також не спростовує та фактично зводиться до переоцінки доказів і встановлених по справі обставин, що в силу вимог статті 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.
Апеляційний суд, переглядаючи вирок врахував, що докази по справі були належним чином досліджені під час розгляду в суді першої інстанції, є належними та допустимими відповідно до вимог статей 84-86 КПК України, оцінені судом згідно із ст. 94 КПК України, та в своїй сукупності спростовують доводи сторони захисту про не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 436-2 КК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції є вмотивованою та відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України.
У той же час, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статтей 412, 413 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміни судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.
Оскільки з касаційної скарги захисника, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                        ОСОБА_3