УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/13675/24                 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 39                 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Павицької Т.М.
з участю секретаря
судового засідання         Драч Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/13675/24  за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кузьнецова Д.В. 
в с т а н о в и в:
У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 138 412,50 грн. та понесені судові витрати.
На обґрунтування позову посилалося на те, що 23.08.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4868916. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 
У подальшому 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги, до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 320 грн., з яких: 8 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 320 грн. - сума заборгованості за відсотками.
18 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76798869. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначалось вище, 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 259,68 грн., з яких: 8 448,75 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 810,93 грн. - сума заборгованості за відсотками.
07 вересня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №6115463. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 договору позики, реквізити та підпис сторін.
У подальшому 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу №11-01/2024, за умовами якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату відступило право грошової вимоги, до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 11.01.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 715,10 грн., з яких: 4 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 215,10 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Також 21серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5417427. Договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства.
Із часом, 29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу №29012024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги, до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 29.01.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43 540,02 грн., з яких: 10 488,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31 912,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 140,00 грн. - заборгованість за комісією.
18 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №102184340. Договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства.
Як зазначалось вище, 29.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу №29012024. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 29.01.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 577,70 грн., з яких: 5 530,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 347,70 грн. - сума заборгованості за відсотками, 700,00 грн. - заборгованість за комісією.
У порушення умов договорів відповідач зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за ОСОБА_1 рахується заборгованість на вказані вище суми, яку позивач просить стягнути на свою користь та судові витрати.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №4868916 в сумі 15 897,60 грн., за договором позики №76798869 в сумі 14 785,31 грн., за договором позики №6115463 в сумі 13 715,10 грн., за кредитним договором №5417427 в сумі 41 952,00 грн., за кредитним договором №102184340 в сумі 21 497,87 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 359,35 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність через недоведеність обставин, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитними договорами та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів укладення електронних договорів між ОСОБА_1  та товариствами, шляхом використання електронного підпису, в тому числі шляхом застосування одноразового алфавітно-цифрового ідентифікатора визначеного Законом України «Про електронну комерцію». Вказує, що позивачем не надано жодного доказу виконання кредиторами вимог договорів щодо надання кредитних коштів. При цьому належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми коштів можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які стороною позивача надані не були. Вважає також, що надані стороною позивача розрахунки заборгованості є неналежними та недопустимими доказами у справі.Також звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача.Суд при винесенні рішення не врахував висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц, у якій зазначено, що зі спливом строку кредитування припиняється право позивача нараховувати проценти за кредитом.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. Зазначає, що між сторонами були укладені договори в електроновому вигляді із застосуванням електронного підпису. Щодо ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними ордерами) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Крім того, позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а тому твердження апелянта щодо недоведеності факту переходу права грошові вимоги є необґрунтованими і безпідставними. 
Крім того, у відзиві представник ТОВ «ФК «Європейська агенція  з повернення боргів» просить долучити до матеріалів справи повні тексти договорів Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, №11-01/2024 від 11.01.2024, № 29012024 від 29.01.2024, а також розширені витяги з реєстру боржників та платіжні інструкції до цих договір факторингу. 
Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція  з повернення боргів» не надав докази неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача. 
Відтак, долучені до апеляційної скарги представником ТОВ «ФК «Європейська агенція  з повернення боргів» докази не підлягають прийняттю та дослідженню апеляційним судом.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції   відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей  про   вручення   йому  судової  повістки  або  за  його клопотанням,  коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце  розгляду  справи,  не перешкоджає розгляду справи. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 23 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4868916 (а.с.9-11).
За умовами договору Товариство зобов`язалось передати відповідачу у власність позику на погоджений умовами договору строк шляхом її перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума кредиту склала 8 000,00 грн., строком на 29 днів із базовою процентною ставкою 28,72% за перший день користування позикою (фіксована) та 2,50% з другого дня користування позикою до дати повернення позики. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п. 2.1- 2.4, 20).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу за плату право грошової вимоги, до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №4868916 в сумі 28 320 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 320,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.13-14,18).
18 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76798869 (а.с.19-20).
За умовами договору Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 9 000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 2,5% на день (фіксована). Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п. 2.1-2.3, 20).
Як зазначалось вище, 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за договором позики №76798869 до відповідача в сумі 30 259,68 грн., з яких: 8 448,75 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 810,93 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.23).
07 вересня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1  було укладено договір позики №6115463. Договір позики укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця шляхом попереднього розміщення кредитором в особистому кабінеті позичальника кредитного договору для вивчення й прийняття його умов та підписання договору позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.30-35). 
За умовами договору Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 4 500,00 грн. строком на 72 дні, зі сплатою процентів за користування позикою за акційною (базовою) процентною ставкою у розмірі 2,49% на день протягом 22 днів та фіксованою основною процентною ставкою у розмірі 3% на день протягом наступних 50 днів (п. 2.2, 2.3.3-2.4.3, дод. 1 до договору позики №6115463).
11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу №11-01/2024, за умовами якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі. Відповідно до витягу №1 від 11.01.2024 року з Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 715,10 грн., з яких: 4 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 215,10 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.40-42,45).
21 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір №5417427 про споживчий кредит (а.с.50-55). 
Договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства. За умовами договору Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 11 400,00 грн., строком на 114 днів, з яких пільговий період становить 24 дні та поточний період 90 днів. У свою чергу ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитні кошти зі сплатою процентів за користування позикою за ставкою 1,25% на день протягом пільгового періоду та 3,00% на день протягом поточного періоду. Також позичальник узяла на себе зобов`язання сплатити одноразову комісію за надання кредиту в сумі 1 140 грн. (п. 1.1-1.4, 1.5.1-1.5.3, 6.1)
29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу №29012024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату право грошової вимоги, до боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 від 29.01.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №5417427 до відповідача в сумі 43 540,02 грн., з яких: 10 488,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31 912,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 140 грн. - заборгованість за комісією (а.с.58-59, 61).
18 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1  було укладено договір про споживчий кредит №102184340 (а.с.63-68). 
Даний договір також укладено в електронній  формі в  особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства. За його умовами Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 7 000,00 грн., строком на 105 днів, з яких пільговий період становить 15 днів та поточний період 90 днів. Відповідач зобов`язалась повернути кредитні кошти зі сплатою процентів за користування позикою за ставкою 1,25% на день протягом пільгового періоду та 3,00% на день протягом поточного періоду. Також позичальник узяла на себе зобов`язання сплатити одноразову комісію за надання кредиту в сумі 700 грн. (п. 1.1 - 1.4, 1.5.1-1.5.3, 6.1).
Як суд зазначав вище, 29.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу №29012024. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 від 29.01.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №102184340 до відповідача в сумі 22 577,70 грн., з яких: 5 530 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 347,70 грн. - сума заборгованості за відсотками, 700 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 72).
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, встановивши, що позивач набув права вимоги до відповідача, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за кредитними договорами в розмірах тіла кредиту та нарахованих процентів у межах строків кредитування. Підстави для стягнення з відповідача процентів за договорами, які нараховані позичальником після спливу строків дії кредитних договорів, відсутні. 
Проте, повністю з такими висновками суду погодитися неможливо, виходячи з наступного.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зібрані докази вказують на те, що 23 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1  було укладено договір позики №4868916 (а.с.9-11),на виконання якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»перерахувало відповідача кредит у розмірі 8 000,00 грн., які відповідач зобов`язалася повернути через 29 днів і сплатити проценти за користування кредитом за базовою процентною ставкою 28,72% за перший день користування позикою (фіксована) та 2,50% з другого дня користування позикою до дати повернення позики.
Після закінчення строку кредитного договору ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
Також 18 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76798869, на виконання якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»перерахувало відповідача кредит у розмірі 9 000,00 грн., які відповідач зобов`язалася повернути через 30 днів і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,5% на день (фіксована).
Після закінчення строку кредитного договору ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
14 червня 2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними договорами позики.
У подальшому, 07 вересня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1  було укладено договір позики №6115463, на виконання якого ТОВ «Маніфою» перерахувало на банківську картку НОМЕР_1 відповідача кредит у розмірі 4 500,00 грн., що підтверджується листом сервісу онлайн платежів iPay.ua від 27.08.2024 (а.с.133), які відповідач зобов`язалася повернути через 72 днів і сплатити проценти за користування кредитом за акційною (базовою) процентною ставкою у розмірі 2,49% на день протягом 22 днів та фіксованою основною процентною ставкою у розмірі 3% на день протягом наступних 50 днів. 
Після закінчення строку кредитного договору ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
11 січня 2024 ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики.
21 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір №5417427 про споживчий кредит, на виконання якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на банківську картку НОМЕР_1 відповідача кредит у розмірі 11 400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням 108205604 від 21.08.2023 (а.с.126), які відповідач зобов`язалася повернути через 114 днів і сплатити проценти за користування кредитом за ставкою 1,25% на день протягом пільгового періоду та 3,00% на день протягом поточного періоду. 
Після закінчення строку кредитного договору ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
29 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.
18 серпня 2023 року між ТОВ Мілоан» та ОСОБА_1  було укладено договір про споживчий кредит №102184340, на виконання якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на банківську картку НОМЕР_1 відповідача кредит у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням 70672363 від 18.08.2023 (а.с.127), які відповідач зобов`язалася повернути через 105 днів і сплатити проценти за користування кредитом за ставкою 1,25% на день протягом пільгового періоду та 3,00% на день протягом поточного періоду. 
Після закінчення строку кредитного договору ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
У подальшому, 29 січня 2024 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором через відсутність, на її думку, належних доказів укладення електронних договорів між ОСОБА_1 та Товариствами, надання кредитних коштів позивачем спростовуються наданими позивачем доказами та матеріалами справи. 
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договорів №4868916 від 23.08.2023, №76798869 від 18.08.2023, №6115463 від 07.09.2023, №5417427 від 21.08.2023, №102184349 від 18.08.2023. Зазначені договори недійсними не визнано.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що надані позивачем розрахунки заборгованості та витяги з реєстру боржників у сукупності є належними та допустимими доказами у справі, відповідають вищенаведеним вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитними договорами. Натомість відповідачкою визначені у позовній заяві розрахунки заборгованості не спростовано, будь-яких доказів щодо погашення нею боргу за кредитними договорами суду не надано. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач свої зобов`язання за договорами №6115463 від 07.09.2023, №5417427 від 21.08.2023, №102184349 від 18.08.2023 належним чином не виконала, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість за вказаними кредитними договорами в розмірах тіла кредиту та нарахованих процентів у межах строків кредитування в загальному розмірі 77 164,97 грн. 
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за договорами позики №4868916 від 23.08.2023 та №76798869 від 18.08.2023, виходячи з наступного.
За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що договір позики №4868916 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений 23.08.2023 року, а договір позики №76798869 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 - 18.08.2023. 
Натомість договір факторингу 14/06/21, за яким ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаними договорами позики, був укладений 14.06.2021 року, тобто, на момент укладення договору факторингу, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 14.06.2021 року.
Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір факторингу був укладений між первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 року, тобто до моменту виникнення у первісного кредитора ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до ОСОБА_1 за договорами позики, укладеними між ними 18.08.2023 та 23.08.2023, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики №4868916 в розмірі 15 897,60 грн. та №76798869 в розмірі 14 785,31 грн., оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення.
Оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №4868916, що був укладений 23.08.2023 та за договором позики №76798869 року, що був укладений 18.08.2023, від первісного кредитора - ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача по справі, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача в загальному розмірі 30 682,91 грн., а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., за подачу відповідачем апеляційної скарги - 4 542,00 грн., а тому з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (56%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 695,68 грн., а з позивача на користь відповідача 1 998,48 грн. (44%). З урахуванням вищевикладеного, рішення районного суду щодо розподілу судових витрат підлягає зміні. 
Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики №4868916 в сумі 15 897,60 грн. та за договором позики №76798868 в сумі 14 785,31 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. 
В решті рішення суду в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми сплаченого судового збору змінити, зменшивши його розмір з 2 359,35 грн. до 1 695,68 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 998,48 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 червня 2025 року.

Головуючий                                        Судді