ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2025 р. 	Справа № 538/1233/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Цімбота Л.Г., вул. Перемоги, 8, м. Лохвиця, Лохвицький, Полтавська, 37200, повний текст складено 02.07.25  по справі № 538/1233/23
за позовом                      ОСОБА_1  
до                Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України 
про визнанні дій, бездіяльності протиправними, скасуванні наказу, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
           ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнанні дій, бездіяльності протиправними, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, просив суд 
          - визнати протиправними і незаконними дії відповідача щодо: виключення його, без його згоди, зі списків особового складу, послідуючого незаконного  звільнення без належного проведення розрахунку його вислуги років; 
          неврахування такої підстав для звільнення, як звільнення у запас (на пенсію за вислугу років);
          неврахування такої підстав для звільнення, як звільнення у відставку (за станом здоров`я, на пенсію по інвалідності);
          ненадання йому можливості пройти ВЛК до звільнення з військової служби;
          ненадання йому можливості отримати одноразову грошову допомогу у разі інвалідності або                     часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
          висування до нього вимоги про подання рапорту на звільнення (позивач просить суд скасувати цей рапорт);
          незаконного його звільнення з військової служби без проведення повного розрахунку грошового, речового і продовольчого забезпечення, невиплати компенсації за основну та додаткові відпустки, грошової компенсації за піднайом житла;
          незаконного його звільнення з військової служби без фактичного здавання справ та посади з поданням відповідного рапорту;
          незаконного його звільнення з військової служби за його відсутністю у день звільнення у військовій частині за місцем проходження служби;
          незаконного його звільнення з військової служби датою, що не відповідає даті наказу про звільнення (заднім числом);
          - визнати протиправним, незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №       35 від 18.02.2020;
          - визнати протиправними і незаконними дії/бездіяльність відповідача щодо: ненадання йому фактичної реалізації права на вибір підстави звільнення; його вчасного ознайомлення та вручення йому належно завірених копій наказів; 
          - не оформлення та невидачі йому трудової книжки, затримки видачі військового квітка, затримки направлення його особистої справи до ІНФОРМАЦІЯ_1 , неподання до пенсійного органу матеріалів (документів) для належного введення його пенсійної справи, не оформлення статусу ветерана військової служби, ветерана внутрішніх справ, неприрівняння його до ветеранів праці та ветеранів війни;
          - зобов`язати відповідача: провести нарахування та виплату усіх належних сум його матеріального та грошового забезпечення (рішення суду виконати негайно стосовно виплати «не оскаржуваних» сум); поновити його на військовій служби з наданням відповідного наказу; розпочати службове розслідування за фактом його незаконного звільнення; відстрочити фактичний його вихід до місця служби; визнати його звільнення незаконним, у зв`язку з повідомленням про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
          - притягнути відповідача до адміністративної відповідальності за ст.  41, 172-7, 172-9, 172-13, 172-14, 172-15, 172-16, 173-5, 186, 186-7, 188-1, 188-6, 188-18, 212-3, 165-1, 165-3, 165-4 КУпАП та до кримінальної відповідальності за ст. 364, ст. 426-1 КК України.
          Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 3 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
          Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.10.2023 по справі № 538/1233/23 скасовано, справу направлено до Лохвицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду справи
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.07.2025 адміністративну справу № 538/1233/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України передано для розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду за підсудністю.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.07.2025 та направити справу до Лохвицького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції ст. 19 (предметної юрисдикції), ст. 20, 22, ст. 25 (підсудності справи за вибором позивача), ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач не реалізував своє процесуальне право на подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304  Кодексу адміністративного судочинства (- далі КАС України), відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
          Відповідно до п. 6 ч. 294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
          Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Передаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  про визнанні дій, бездіяльності протиправними, скасуванні наказу, зобов`язання вчинити певні дії за підсудністю та за  юрисдикцією  до Полтавського  окружного адміністративного суду, суд першої інстанції з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 19 та ч. 2 ст. 20 КАС України виходив з того, що зазначена справа територіально та за юрисдикцією  підлягає розгляду вищевказаним судом, оскільки позивач ОСОБА_1 фактично проживає  на території Ригівського старостинського округу Лохвицької міської ОТГ, у будинку матері за адресою: АДРЕСА_1 .
          Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
          Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.
          Частиною першою ст. 2 КАС України унормовано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          За приписами ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
           1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
           2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
           3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
           4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
           5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
           6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (ч. 1 ст. 5 КАС України).
          Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України) .
          Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
          - спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України);
          - спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України).
          Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України); про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом (п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України).
          За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
          Верховний Суд, зокрема й в ухвалі від 08 травня 2025 року, постановленій у справі № 990/195/25, зазначав, що юрисдикція (підсудність) адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, який містить адміністративно-процесуальні норми, що розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи та між адміністративними судами одного інституційного рівня.
          Положеннями пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України встановлено, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:
           1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;
           2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;
           3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
           4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;
           5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» (ч. 1 ст. 20).
          За приписами ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.
          В даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про оскарження бездіяльності відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо розгляду скарги позивача та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
          Виходячи з визначеного позивачем предмету спору, суб`єктного складу, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що вказана справа віднесена до предметної юрисдикції окружних адміністративних судів відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України.
          Відповідно до ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
          Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача (п. 1 ч. 1 ст. 25).
          У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача (ч. 2 ст. 25).
          Суд апеляційної інстанції враховуючи доводи апеляційної скарги, зауважує , що  стаття 25 КАС України встановлює альтернативну підсудність адміністративних справ з приводу оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
          Колегія суддів наголошує, що у розумінні статті 25 КАС України підсудність справ за вибором позивача є надана законодавцем особі-позивача можливість обрати місце вирішення адміністративним судом адміністративної справи з приводу оскарження індивідуального акту, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
          Таким чином, КАС України передбачено можливість розгляду справи за місцем знаходження позивача з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань).
          Відповідно до постанови ВП ВС від 07.03.2024 року по справі № 990/340/23, вибір суду, якому саме територіально підсудна справа, є виключним правом позивача.
          Враховуючи місцезнаходження позивача та відповідача, суд першої інстанції правильно визначив, що за територіальною підсудністю (з урахуванням предметної підсудності) справа відноситься до Полтавського окружного адміністративного суду.
          Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
          Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.
          Керуючись ст. 19, 20, 25, 242, 243, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Лохвицького районного суду Полтавської області від 02.07.2025 по справі № 538/1233/23 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко