КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                  
Справа №761/8022/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6011/2025
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
19 серпня 2025 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                 
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                       
 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року, ухваленого під головуванням судді Романишеної І.П.,-
 
   встановив:
 
У лютому 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду із названим позовом.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 870 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний договір № 4488395 про надання споживчого кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп.
18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
РішеннямШевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 рокуназваний позов задоволено.
Стягнутоз ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором № 4488395 від 19 липня 2021 року у розмірі                  49 870 грн 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн00 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості та доведеності. Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та доведеність переходу права вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі.
Стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. суд першої інстанції виходив із співмірності виконаної адвокатом роботи та складністю справи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 19 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний договір № 4488395 про надання споживчого кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С199037.
Відповідно доп. 1.4. договору строк кредиту 30 днів.
За п. 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1, 90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.
Згідно п. 1.5.2. договору знижена процентна ставка 0, 57 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором.
Відповідно до картки обліку договору № 4488395: ОСОБА_1 здійснив оплату 19 серпня 2021 року в розмірі 3 800 грн 00 коп., 19 вересня 2021 року в розмірі 11 780 грн 00 коп., 30 жовтня 2021 року в розмірі 15 580 грн 00 коп., 07 грудня 2021 року в розмірі 14 440 грн 00 коп., 14 січня 2022 року у розмірі                      100 грн 00 коп., 22 січня 2022 року в розмірі 50 грн 00 коп., які було враховано в рахунок оплати процентів за користування кредитними коштами. Заборгованість ОСОБА_1 становить 49 870 грн 00 коп.
18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зазначило, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не погасив. Враховуючи укладений договір факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 49 870 грн 00 коп.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Українанадало копію: договору про надання споживчого кредиту № 4488395; паспорта споживчого кредиту; карта обліку договору; розрахунку заборгованості; договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року; акту прийому-передачі реєстру; договору № 087/20-П про надання послуг з переказу платежів.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у  письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за  допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у  випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1                    ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в                                   інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)                      (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Так, 19 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний договір № 4488395 про надання споживчого кредиту у розмірі 20 000 грн 00 коп. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С199037.
На підтвердження наявності заборгованості позивачем поданий звіт небанківської платіжної системи EasyPay ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 04 травня 2023 року № 2633, яким повідомлено ТОВ «Авентус Україна» про успішність операції 19 липня 2021 року о 17:17 на суму 20 000 грн 00 коп.,                      № транзакції 968478672, номер замовлення 20781396, картка №   НОМЕР_1 , статус «прийнято». Вказаний номер карти ОСОБА_1 зазначив у договорі № 4488395 про надання споживчого кредиту.
Звіт небанківської платіжної системи EasyPayє належним та допустимим доказом факту перерахування коштів відповідачу, адже фіксує операцію «переказу коштів», що була основним об`єктом регулювання Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III, чинного на момент здійснення транзакції. Відомості про номер, суму, номер транзакції та реквізити картки отримувача є визначальними даними для ідентифікації та підтвердження здійснення платіжної операції в рамках платіжної системи.
Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідач в апеляційній скарзі не заперечує укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.
Так, згідно п. 3.1. договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
Відповідно до п.п. 3.3 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5.1 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку.
За положеннями п. 4.1 договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2. (пп. 4.2.1. -4.2.4.) договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1.- 4.3.4.) договору.
Відповідно до долученої картки обліку договору, 19 серпня 2021 року ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок кредитора в рахунок нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 3 800 грн 00 коп., у зв`язку з чим згідно п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1, 90% в день. 
19 вересня 2021 року  ОСОБА_1  здійснив оплату на рахунок кредитора в рахунок нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі                                    11 780 грн 00 коп., у зв`язку з чимзгідно п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1, 90% в день.
Враховуючи що станом на дату закінчення строку дії договору                      ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоду щодо пролонгації строку дії договору, згідно положень п. 4.3. кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає правомірним нарахування процентів за користування кредитом, оскільки діюдоговору неодноразово було продовжено.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 повністю погашено заборгованість за кредитним договором, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони спростовуються долученим до матеріалів справи розрахунком. Відповідачем здійснено оплати в загальному розмірі 45 750 грн 00 коп. в рахунок погашення відсотків, що відповідає положенням п. 6.3 укладеного договору.
Розв'язуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості у розмірі 49 870 грн 00 коп.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для складання позовної заяви, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 листопада 2024 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-   
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.
 
Повний текст складено 19 серпня 2025 року.

 

Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 

Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

 

                                                                                                                           Л.П. Сушко