ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/13583/23
Провадження № 22-ц/820/1162/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Плінської І.П.,
учасники справи: відповідачка ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 31 березня 2025 року (суддя Мазурок О.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання до вчинення певних дій, 
в с т а н о в и в :
У червні 2023 року  ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд зобов`язати ОСОБА_1 знести самовільно побудовану лоджію та замурувати самовільно зроблений вихід з квартири.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 31 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки в судові засідання, які відбулися 27 січня 2025 року, 03 березня 2025 року та 31 березня 2025 року позивач, будучи повідомленою належним чином про вказані судові засідання, повторно не з`явилася до суду та від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачкою до судового засідання, призначеного на 31.03.2025 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки апелянтці обов`язково необхідно було з`явитися на інші судові засідання, призначені на 11.00 та 11.30, 31 березня 2025 року, на підтвердження чого нею було долучено відповідні докази. На думку апелянтки, суд застосував формалізований підхід до даної справи, не врахував наведених у клопотанні обставин неможливості бути одночасно у двох різних приміщеннях. Також судом не розглянуто подану позивачкою заяву про забезпечення доказів.
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.
Апелянтка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.
Відповідачка ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2023 року у справі №686/13583/23 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 серпня 2023 року.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по сутті.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про повернення до стадії підготовчого засідання та оголошено перерву до 29 жовтня 2024 року за клопотанням позивачки для отримання нею правової допомоги.
В судове засідання призначене на 05 грудня 2024 року позивач не з`явилась, направила клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки на 05.12.2024 року на 11 год 30 хв призначене інше судове засідання (суддя Козак О.В.).
В судове засідання призначене на 27 січня 2025 року позивач не з`явилась, направила клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки вона перебуває на лікарняному. Про судове засідання, призначене на 27 січня 2025 року, позивач ОСОБА_2 була повідомлена під розписку, в суді (а.с. 122).
В судове засідання, призначене на 03 березня 2025 року позивач не з`явилась, направила клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки з 03 березня 2025 року по 14 березня 2025 року перебуватиме у відрядженні у м. Києві. Про судове засідання, призначене на 03 березня 2025 року ОСОБА_2 була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відміткою про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою».
У зв`язку з зазначеним, розгляд справи було відкладено на 31 березня 2025 року на 10 год. 30 хв.
У судове засідання призначене на 31 березня 2025 року о 10 год. 30 хв. позивачка не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, від позивачки на адресу суду 31 березня 2025 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що на зазначений час та дату призначено ще два судових засідання за її участю в іншому приміщенні суду. 
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору(частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.
Процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути також й поважними. Тож, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати такий позов без розгляду.
Правове значення в такому випадку має лише факт належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain»(заява № 11681/85) Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України поняття «може», «має право», «за власною ініціативою» та інші подібні за змістом законодавець не застосовує. Отже, процесуальним законом не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позову без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відноситься до імперативних.
Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.
Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання своїми процесуальними правами.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається першорядно на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).
Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.
Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.
Верховний Суд у постановах від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18,від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20),від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження№ 61-36375св18), від 7 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц (провадження № 61-4801св20), від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18 (провадження № 61-3617св19), від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21) зазначив, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як потребою забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у якнайшвидшому розгляді справи, а отже, зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позов без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Тож зазначена правова норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами, щоб не допустити зволікання з розглядом справи.
Встановивши, що ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання, призначене на 31 березня 2025 року, і від неї не надходило заяв про розгляд справи за її відсутності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права є безпідставними не впливають на зазначені висновки суду, а тому підлягають відхиленню. 
Як вбачається із матеріалів справи, з метою вирішення клопотання про забезпечення доказів ОСОБА_2 також подала клопотання про повернення розгляду справи на стадію підготовчого провадження. 
Проте, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про повернення до стадії підготовчого засідання.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 31 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 липня 2025 року.

Судді:                                                                                Т.О. Янчук

                                                                                       Л.М. Грох

       О.І. Ярмолюк