ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/11075/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в адміністративній справі №280/11075/24 (головуючий суддя першої інстанції - Лазаренко М.С.) за позовом ОСОБА_1  до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 28.11.2024 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо розрахунку йому вислуги років, оголошеної витягом з наказу № 212 від 25.07.2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити йому перерахунок вислуги років з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2024 №9854, наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.10.2023 №296 та розрахунку вислуги років  від 29.12.2023, здійсненого в/ч НОМЕР_3 , за наслідками чого внести зміни до наказу (витягу з наказу) № 212 від 25.07.2023 року;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_4 щодо розрахунку його вислуги років та відсоткової надбавки за вислугу років, зазначених у грошовому атестаті № 175 від 23.10.2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 здійснити перерахунок його вислуги років та відсоткової надбавки за вислугу років з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2024 №9854, наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.10.2023  №296 та розрахунку вислуги років від 29.12.2023, здійсненого в/ч НОМЕР_3 , за наслідками чого внести зміни до грошового атестату № 175 від 23.10.2023.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_4 не було у повному обсязі виплачено надбавку за вислугу років, оскільки неправильно здійснено розрахунок вислуги років, що призвело до зменшення надбавки з 50% до 45%. Зазначає, що вірний розрахунок було здійснено іншою військовою частиною, у якої була наявна особова справа позивача. Вважає дії відповідачів протиправними.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 №212 від 25.07.2023 в частині розрахунку вислуги років ОСОБА_1 .
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 внести зміни до наказу командира № 212 від 25.07.2023 в частині розрахунку вислуги років ОСОБА_1 , з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.10.2024 № 9854, наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.10.2023 №296, розрахунку вислуги років військовослужбовця підполковника ОСОБА_1 від 29.12.2023, здійсненого військовою частиною НОМЕР_3 , витягу з послужного списку особової пенсійної справи ОСОБА_1 №УЧ-8872 та висновків суду у даній справі, складеного ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_4 щодо розрахунку вислуги років ОСОБА_1 та відсоткової надбавки за вислугу років, зазначених у грошовому атестаті № 175 від 23.10.2023.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_4 здійснити перерахунок вислуги років та відсоткової надбавки за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2024 №9854, наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.10.2023 №296, розрахунку вислуги років військовослужбовця підполковника ОСОБА_1 від 29.12.2023, здійсненого військовою частиною НОМЕР_3 та витягу з послужного списку особової пенсійної справи ОСОБА_1 №УЧ-8872, складеного ІНФОРМАЦІЯ_3 та висновків суду у даній справі, за наслідками чого внести зміни до грошового атестату №175 від 23.10.2023.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, виходячи з розміру 50 відсотків його посадового окладу, за період з 29.03.2022 по 25.07.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Військова частина НОМЕР_4 подала апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Апелянт зазначає, що наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року №280 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України. Відповідно до пункту 10 Наказу №280 у разі виключення військовослужбовців зі списків особового складу військової частини у зв`язку з вибуттям до нового місця служби, направлення на навчання, звільнення з військової служби тощо посадові особи, які відповідальні за складання, ведення, зберігання та облік особових справ військовослужбовців, уточнюють достовірність та повноту записів у послужному списку особових справ. Уточнені відомості засвідчуються особистим підписом військовослужбовця в кінці послужного списку. Відповідно до пункту 25 особові справи надаються військовослужбовцям у випадку необхідності ознайомлення з матеріалами своєї особової справи. Таке ознайомлення здійснює в присутності посадової особи, яка відповідає за облік, зберігання та ведення особових справ. Жодних рапортів чи інших документів, які б підтвердили що позивач звертався до військової частини НОМЕР_2 з метою перерахунку вислуги років або ж з метою ознайомлення з особовою справою відповідачем не виявлено. Зазначає, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_4 у період з 25 лютого 2022 року по 25 липня 2023 року, а тому останній знав розмір відсоткової надбавки за вислугу років та складові грошового забезпечення. Вважає, що на період проходження служби у військовій частині НОМЕР_4 позивачу була вірно розрахована вислуга років та відповідно відсоткова надбавка.
Військова частина НОМЕР_2 також подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані всі обставини, що мають значення для вирішення справи, а рішення є не законним та не обґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що вимоги позивача щодо невірного розрахунку під час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 жодним чином не доведено та не підтверджено належним чином. Наданий позивачем наказ командира військової частини НОМЕР_3 не може вважатися належним доказом, оскільки він не відповідає вимогам Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, а саме: оформлений не на бланку військової частини НОМЕР_3 ; відсутній підпис посадової особи та відбиток печатки даної військової частини. Зазначені в довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості були внесені на підставі пізніше поданих-долучених документів, у тому числі військовими частинами НОМЕР_5 та НОМЕР_3 , а також позивачем у тому числі і після звільнення, на час розгляду справи були відсутні у військовій частині НОМЕР_2 під час його звільнення. Вказує, що перед звільненням позивач перебував у розпорядженні у військовій частинні НОМЕР_6 , що підтверджується довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.10.2024 №9854, а тому у відділі персоналу вказаної військової частини мали нарахувати при звільненні вислугу календарну, пільгову та загальну. Вказує, що відповідно до Положення №530, у разі якщо позивач вважає  розрахунок вислугу років неправильним, йому необхідно було звернутися до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для вирішення спору. Також відповідач посилається на те, що позивачем пропущено строки звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, як і ті, що передбачені ст.121 КАС України, так і визначені ст.233 КЗпП, на що суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу.
Позивач подав відзив на апеляційні скарги відповідачі, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив апеляційні скарги відповідачів залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 11.03.2025 року по 20.03.2025 року головуючий суддя Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року головуючий суддя Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 27.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці. У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року головуючий суддя Юрко І.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на скарги, встановила наступне. 
Позивач - ОСОБА_1 , з 25.02.2022 по 25.07.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 25.02.2022 №20 підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_4 .
Відповідно до наказу командувача сил ТрО ЗСУ від 26.09.2022 підполковника    ОСОБА_1 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_4 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2023 № 212, підполковника ОСОБА_1 25.07.2023 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знято з усіх видів забезпечення.
Вислуга років у Збройних Силах України станом на 25.07.2023 становить: календарна – 21 років 08 місяців 02 днів; пільгова – 01 рік 08 місяців 08 днів; загальна – 23 роки 04 місяці 10 днів.
23.10.2023 військовою частиною НОМЕР_4 було складено грошовий атестат ОСОБА_1 , згідно якого йому станом на 01.08.2023 обчислено вислуга років, яка становить 23 роки 05 місяців 10 днів. Надбавку за вислугу років встановлено у розмірі 45% від посадового окладу.
Судом встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_3 виданий наказ, яким позивачу оголошено вислугу років для нарахування набавки за вислугу років, яка станом на 23.10.2023 становить: календарна 26 років 06 місяців 26 днів; пільгова 01 рік 08 місяців 08 днів; загальна 28 років 03 місяця 04 дні. Підставою такого розрахунку є витяг із послужного списку від 23.10.2023.
29.12.2023 начальником відділу персоналу військової частини НОМЕР_3 складено розрахунок вислуги років від 29.12.2023, згідно якого загальна вислуга позивача (у кількості повних років вислуги) складає 28 років.
Наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) № 295 від 10.09.2024, ОСОБА_1 звільнений у запас за пп.«б» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я: за наявності інвалідності). З 28.09.2024, ОСОБА_1 виключений із списків особового складу частин та всіх видів забезпечення.
Позивач, не погодившись з розміром нарахованої та виплаченої відповідачами надбавки за вислугу, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України. Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини. Суд дійшов висновку, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №212 від 25.07.2023 та грошовим атестатом військової частини НОМЕР_4 №175 від 23.10.2023 здійснено невірний розрахунок вислуги років позивача, що призвело до зменшення його надбавки за вислугу років. Застосувавши положення статті 9 КАС України, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Колегія суду звертає увагу, що при вирішенні спору суд першої інстанції, належним чином не дослідив питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та не надав належної оцінки доводам відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду. 
Згідно із частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Позивач проходив військову службу в Збройних силах України, що відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є публічною службою.
Питання розрахунку строку військової служби, в тому числі вислуги років належить до складових проходження та звільнення з військової (публічної) служби.
За приписами частини 3 статті 122 КАС України такий строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, для визначення початку перебігу строку звернення потрібно виходити не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Відтак, необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом більше шести  місяців  від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі №260/1893/19, відповідно до якої у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Судом апеляційної інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 25.02.2022 року №20 підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_4 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2023 року №212, підполковника ОСОБА_1 25.07.2023 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знято з усіх видів забезпечення.
Згідно даного наказу, вислуга років позивача у Збройних Силах України станом на 25.07.2023 року становить: календарна - 21 років 08 місяців 02 днів; пільгова - 01 рік 08 місяців 08 днів; загальна - 23 роки 04 місяці 10 днів (а.с.8зв).
Наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) №295 від 10.09.2024 року, позивач звільнений у запас за пп.«б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я: за наявності інвалідності),     а з 28.09.2024 року виключений із списків особового складу частин та всіх видів забезпечення.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем оскаржуються дії Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 щодо невірного розрахунку вислуги років та неправильного визначення відсоткової надбавки за вислугу років.
В позовній заяві позивач посилається на те, що його остаточно звільнено з військової служби у запас та виключено з усіх видів грошового забезпечення з 28.09.2024 року, а позов подано до суду першої інстанції 28.11.2024 року, тобто в межах тримісячного строку, передбаченого ст.233 КЗпП.
Разом з тим, як зазначалося вище, 25.07.2023  року позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знято з усіх видів забезпечення, а з 29.07.2023 року по дату звільнення з військової служби позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_6 .
          Апеляційний суд зауважує, що при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 позивачу з наказу військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2023 року №212 було відомо про розмір його вислуги років, розмір відсоткової надбавки за вислугу років та розмір грошового забезпечення, яке позивач отримував під час служби.
           23.10.2023 року військовою частиною НОМЕР_4 складено грошовий атестат ОСОБА_1 , в якому відображено складові та розмір грошового забезпечення позивача, в тому числі кількість вислуги років та розмір відсоткової надбавки за вислугу років.
Відтак, з дати складання грошового атестату військовою частиною НОМЕР_4 та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 минув як  передбачений  статтею 122 КАС України місячний строк, так і передбачений статтею 233 КЗпП України тримісячний строк для звернення до суду з даним адміністративним  позовом.
Посилання позивача про те, що його остаточно звільнено зі служби лише 28.09.2024 року та лише при звільненні зі військової служби йому стало відомо про порушення своїх права, колегія суддів до уваги не приймає з  огляду на  те, що позивача звільнено з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) №295 від 10.09.2024 року, в якому, в тому числі, відображено інформацію про вислугу років позивача, однак позовних вимог до цієї військової частини не заявлено.
Позивач не погоджується саме з діями Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 , правовідносини щодо проходження військової служби з якими припинено ще у 2023 році.
Таким чином, позивач як під час служби так і під час звільнення, повинен був та  мав  можливість дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів з питань розрахунку вислуги років та виплати надбавки за вислугу років, якщо вважав такий розрахунок протиправним.
Строк звернення до суду з адміністративним позовом обчислюється з моменту реального, фактичного порушення права чи інтересу особи, про яке особа дізналась, або  повинна була дізнатись.
Позивач будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним  адміністративним позовом не зазначив та в матеріалах справи докази відсутні.
Відповідачем як у відзиві на позов, так і в апеляційній скарзі зазначено, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом,  проте  такі  посилання відповідача  судом  першої  інстанції  залишені без уваги.
Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Пунктом 8 частини першої  статті 240 КАС України  визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою   статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1  статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями  238,  240 цього  Кодексу.
Отже, судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому воно підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду.
Керуючись статтями 122-123, 240, 243, 250, 294, 308, 312, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в адміністративній справі №280/11075/24 задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в адміністративній справі №280/11075/24 скасувати.
Прийняти нове рішення.
Позовну заяву ОСОБА_1  до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.    

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко