П ОС ТА НО ВА
І МЕ НЕ М  У КР АЇ НИ
 
14 серпня 2025 року                                                                         м. Київ                      
                                                                                                            
Справа 760/10100/25
Провадження№22-ц/824/11329/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача - Стрижеуса А.М.,
суддів: Поливач Л.Д., Шкоірної О.І.,
секретаря: Желепи В.В.
 
сторони:         позивач          Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку
«Чоколівський 18»
                        відповідач      ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чоколівський 18» на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 року, постановлену у  складі судді Тесленко І.О., -  
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2025 року позивач ОСББ  «Чоколівський 18» звернулося до  Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Управляюча компанія «Політех» про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання приведення в первісний стан спільного сумісного майна співвласників.
21 квітня 2025 року представником ОСББ «Чоколівський 18» подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру НОМЕР_3 (загальна площа (кв.м): 28.5, житлова площа (кв.м): 14.9) у будинку АДРЕСА_1 ) та заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво у квартирі АДРЕСА_2 на фасаді будинку АДРЕСА_1 та прилеглій прибудинковій території.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2025 року в задоволенні заяви представника ОСББ «Чоколівський 18» - Драган Я.С., про забезпечення позову відмовлено.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не обґрунтовано підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, необхідності забезпечення позову; заходу забезпечення з обґрунтуванням його необхідності, не наведено достатніх підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також зазначена заява не містить належного мотивування необхідності застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру НОМЕР_3 (загальна площа (кв.м): 28.5, житлова площа (кв.м): 14.9) у будинку АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво у квартирі АДРЕСА_2 на фасаді будинку АДРЕСА_1 та прилеглій прибудинковій території.
Однак, подана представником позивача заява про забезпечення позову не містить у собі будь якого обґрунтування доцільності вжиття відповідних заходів, до неї не додані належні та допустимі докази на підтвердження викладених у ній обставин.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСББ «Чоколівський 18» - адвокат  Драган Я.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм  матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. 
Зокрема зазначає про те, що суд першої інстанції в обґрунтування відмови у забезпеченні позову зазначає, що наданих до заяви зображень неможливо встановити їх адресу, а також дотичність відповідача ОСОБА_1 , до проведення будь - яких робіт».
Слід зазначити, що фотознімки є додатками до Актів обстеження житлового будинку, що складені комісією 03.04.2025 року та 04.04.2025 року, що містяться в матеріалах справи. Таким чином, судом було неналежним чином досліджено докази у справі, а отже як наслідок ним було ухвалене незаконне та необґрунтоване Рішення.
Щодо дотичності відповідача ОСОБА_1 , до проведення будь - яких робіт, слід зазначити , що у матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Єдиного державного реєстру нерухомого майна, у відповідності до якої власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 . 
Крім того,  судом було невірно застосовано норми матеріального права, а саме: ст.ст. 319, 321, 355, 369, 382 ЦК України, Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
В судове засідання учасники справи не з`явилися.
Представник ОСББ «Чоколівський 18» адвокат Драган Я.С., ТОВ «Політех» про день та час розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.
            Судова повістка, які надсилалися ОСОБА_1 , повернулася до апеляційного суду з відміткою "адресат відсутній", а відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до  наступних висновків.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступного висновку.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. При цьому вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно         від конкретного випадку. Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі  № 201/9686/23 (провадження № 61-18173св23).
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 травня 2022 року у справі № 910/8298/21 із посиланням на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, зазначено, що  у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Колегія суддів звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду                від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) констатовано про відсутність підстав для відступу від висновків, що містяться у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі № 910/11069/21 та від 10 травня 2022 року у справі № 910/8298/21 та на які містилося посилання при передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Встановлено, що звертаючись з позовом до суду позивач обґрунтовував тим, що 16 грудня 2016 року в установленому законом порядку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 було створено ОСББ «Чоколівський 18», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Власником квартири АДРЕСА_2 у відповідності до Інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру нерухомого майна є ОСОБА_1 .. У будинку АДРЕСА_1 , самовільно, без надання дозволу загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку, власником квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , була проведена реконструкція квартири АДРЕСА_3 , яка належить йому на праві приватної власності, а саме: змінено фасад багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , шляхом руйнування несучої стіни багатоквартирного будинку та незаконного встановлення метало-пластикових конструкцій, які містили окремі двері на фасад будинку з квартири АДРЕСА_3 , що підтверджуються Актом обстеження житлового будинку №1 від 03.04.2025 року; Актом обстеження №2 від 04.04.2025 року. 07 квітня 2025 року Об`єднанням на адресу ОСОБА_1 була направлена претензія (вих. 06) щодо негайного усунення порушення та приведення в первісний стан (відновити всі пошкоджені несучі та допоміжні стіни квартири АДРЕСА_2 , відновити пошкоджений газон та паркан під вікнами квартири, усунути шкоду завдану руйнуванням несучих конструкцій. В рамках Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, ТОВ «УК «Політех» також була направлена претензія (вих. 19 від 07.04.2025 року) щодо негайного усунення порушення та приведення в первісний стан. Даними незаконними діями Відповідач порушив права всіх співвласників багатоквартирного будинку на володіння спільним сумісним майном (ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 386, ч.2 ст.369 Цивільного кодексу України) і несе загрозу пошкодження будинку його руйнуванню або частковому руйнуванню. 07 квітня 2025 року ОСББ «Чоколівський 18» звернувся до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Київської міської державної адміністрації з листом (вих. №02) в якому було повідомлено Департамент що за відсутності погодження від ОСББ/Управителя багатоквартирного будинку, відсутності проекту реконструкції, вчинив протиправне діяння, демонтувавши несучі конструкції багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , зруйнував фасадну частину стіни квартири АДРЕСА_3 з метою влаштування окремого виходу на Чоколівський бульвар. (Додаток 8 до позовної заяви, оригінал у Позивача). 07 квітня 2025 року ОСББ «Чоколівський 18» листом вих. №5 звернувся до Державної інспекції архітектури та містобудування України. 07 квітня 2025 року ТОВ «УК «Політех» звернулось з листом до Департаменту територіального контролю міста Києва КМДА з проханням притягнути до адміністративної відповідальності власника квартири АДРЕСА_3 . По при звернення Позивача та Третьої особи до Відповідача - припинити незаконні дій, Відповідач продовжив незаконне руйнування спільної сумісної власності та незаконно розмістив сходи, здійснив знищення зеленого насадження на прибудинковій території, шляхом встановлення доріжки. Навіть після подання позовної заяви Відповідач продовжує роботи по незаконному знищенню спільного сумісного майна. Дані порушення підтверджуються фотодоказами (Додаток 1 до позовної заяви, оригінал у Позивача). Звертає особливу увагу суду, що Відповідач розмістив на сайті OLX оголошення наступного змісту: Здам комерційне Фасадне приміщення на Червоній лінії, по АДРЕСА_4 - всі комунікації заведені -окремий вхід. Поруч велике АТБ ,школа, садик, Сільпо - 400 метрів Новус 400 метрів - через дорогу, ринок 500 мерів, 39999 грн /місяць. Під будь-який вид діяльності. Завжди є проходні локації зняти або купити для вас. Також с радістю допоможемо продати / здати ваші приміщення» https://www.olx.ua/d/uk/obyavlenie/zdam-fasad-30m2-solomenka-chokolovskiy-18-blya-atb-naproti-rinok-IDXPXYe.html Слід також, зазначити, що статус приміщення вказано - нежитлове, по при те, що приміщення згідно реєстру має статус «житлове», квартира!!! Саме тому дуже важливе значення має вид забезпечення - арешт нерухомого майна! У зв`язку із грубим порушенням прав співвласників багатоквартирного будинку, що мають продовжувану дію та не припиняються навіть після подання позовної заяви до суду, для належного виконання Рішення у випадку задоволення позову та захисту прав всіх співвласників необхідне забезпечення позову, у зв`язку з чим  просив винести ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру НОМЕР_3 (загальна площа (кв.м): 28.5, житлова площа (кв.м): 14.9) у будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 298343080000); винести ухвалу про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво у квартирі АДРЕСА_2 на фасаді будинку АДРЕСА_1 та прилеглій прибудинковій території.
Підставами подання заяви про забезпечення позову у цій справі заявник в зазначив необхідність забезпечення можливості ефективного захисту та поновлення права на спільне сумісне майно співвласників багатоквартирного будинку майно, яке вважає порушеним. Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач продовжує руйнування спільного сумісного майна.
З огляду на наведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо застосування у цій справі заходів забезпечення позову, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши наявність спору між учасниками справи щодо відповідного майна, а також існування підстав для забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про  відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не обґрунтовано підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, необхідності забезпечення позову; заходу забезпечення з обґрунтуванням його необхідності, не наведено достатніх підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також зазначена заява не містить належного мотивування необхідності застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру НОМЕР_3 (загальна площа (кв.м): 28.5, житлова площа (кв.м): 14.9) у будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 298343080000 та заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво у квартирі АДРЕСА_2 на фасаді будинку АДРЕСА_1 та прилеглій прибудинковій території.
З таким висновком судів першої колегія суддів погоджується.
Крім того, є правильним висновок суду першої, що  подана представником позивача заява про забезпечення позову не містить у собі будь якого обґрунтування доцільності вжиття відповідних заходів, до неї не додані належні та допустимі докази на підтвердження викладених у ній обставин.
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із судовими рішенням першої інстанції про відому в задоволенні заяви  про забезпечення позову і такі доводи не дають передбачених законом підстав для скасування оскарженого судового рішення, яке відповідає вимогам щодо їх законності та обґрунтованості.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною і обґрунтованою,  підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення,  а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чоколівський 18» - залишити без задоволення .
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2025  року - залишити без змін. 
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                 А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                    Л.Д. Поливач 
 
                                                                                               О.І. Шкоріна