ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
10 червня 2025 року
м. Харків
справа № 646/5778/23
провадження № 22-ц/818/1339/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, 3-я особа: Управління культури, молоді та спорту Куп`янської міської ради Харківської області про визнання противоправним, скасування розпорядження Куп`янського міського голови, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2024 року, постановлене під головуванням судді Клімової С.В.,
в с т а н о в и в :
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, 3-я особа: Управління культури, молоді та спорту Куп`янської міської ради Харківської області про визнання противоправним, скасування розпорядження Куп`янського міського голови, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати. 
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, постановлене без повного з`ясування всіх обставин справи. Апелянт наголошує, що право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Вказує, що він працював директором Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» з 01 січня 2022 року на підставі Контракту № 4 від 30 грудня 2021 року, укладеним з директором Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» в особі Позивача та Куп`янською міською радою Харківської області в особі міського голови – Мацегори Г.М. Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб та продовжено і досі. Майже, з першого дня повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, Куп`янський район був окупований. 27 лютого 2022 року мер Куп`янської міської територіальної громади Харківської області. В період видання Розпорядження про припинення Контракту та звільнення Позивача, в м. Куп`янськ працювала окупаційна влада під керівництвом ОСОБА_3 . З зазначеним Розпорядженням міського голови, яке підписано заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради – Карєловим Дмитром від 19 червня 2022 року № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення» Позивач не погоджується. Посилається на те, що дане Розпорядження засвідчене гербовою печаткою виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області (ЄДРПОУ 04058812), яку захопили та використовували окупанти під час здійснення своєї незаконної та протиправної діяльності на тимчасово окупованій території. Про звільнення його не ознайомлено, та належним чином не було повідомлено, кінцевого розрахунку не проведено, трудової книжки з відміткою про отримання не видано. Станом на день подання позовної заяви до суду першої інстанції у позивача відсутній розрахунок нарахувань та виплат сум компенсації при звільнені за оскаржуваним Розпорядженням. Це підтверджує й довідка надана Куп`янською міською військової адміністрацією на адвокатський запит. Однак, суддею першої інстанції не враховані та знехтувані наступні доводи представника позивача, які не згадуються в рішенні суду. Оскаржуване Розпорядження Куп`янського міського голови, за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради – Карєлова Дмитра від 19 червня 2022 року № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення» позивача, яке датоване 19 червня 2022 року, відповідно до календарю на 2022 рік, це вихідний день – неділя. Вказує, що заява про звільнення, яка надрукована від імені позивача – ОСОБА_1 , невстановленою особою, оформлена з порушеннями Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Вищезгадана заява, не містить реквізитів «Резолюція» та реєстрації заяви, як вхідного документа з позначкою про номер та дату надходження. Оскільки Куп`янська міська військова адміністрація вважає Розпорядження Куп`янського міського голови, за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради – Карєлова Дмитра від 19 червня 2022 року № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення» позивача легітимним, виникає сумніви в обізнаності керівника про структуру міської ради та підпорядкованих їй органах. Адже в Розпорядженні зазначена посада, яка має здійснити остаточний розрахунок з позивачем - ОСОБА_1 , яка не існує в штатному розписі Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2», а саме відповідно до п. 3 Розпорядження Куп`янського міського голови головний бухгалтер Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» мав провести нарахування та остаточне розрахування з ОСОБА_1 . Однак відповідно до розділу 7 п. 7.1 Статуту Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2», який затверджено рішенням VIII сесії Куп`янської міської ради від 18.06.2021 року № 240-VIII «Про перейменування Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Куп`янська дитяча музична школа № 2» Куп`янської міської ради Харківської області та затвердження Статуту, обслуговування фінансової діяльності Закладу здійснює Централізована бухгалтерія Управління культури, молоді та спорту Куп`янської міської ради Харківської області. Тому, юридично процедура остаточного розрахунку не могла бути завершена. Щодо проведення почеркознавчої експертизи на підставі ухвали суду від 04.06.2024 року по справі за клопотанням представника позивача, із тверджень суду першої інстанції, не була проведена, у зв`язку з не наданням позивачем в повному обсязі матеріалів для проведення експертизи, а також відмови у її оплаті, зазначає, що відповідно до Клопотання експерта від 01.07.2024 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи №5226 визначено перелік відповідних зразків. Позивачем надані вільні зразки підпису, а також власноруч написане пояснення на 4-х аркушах. Однак, на підставі згаданого Клопотання від експерта, була необхідність в наданні інших матеріалів, а саме: -вільні зразки підпису (15-20 підписів) ОСОБА_1 різнохарактерних документах, виконаних до червня 2022 року та після червня 2022 року. Вказані експертом зразки у позивача відсутні у зв`язку з тим, що він разом з родиною перебуває за кордоном, шукаючи тимчасовий захист від війни з мінімальною кількістю побутових речей. Взяти відповідні зразки за місцем реєстрації позивача нема можливості, оскільки селище Ківшарівка - це зона ведення бойових дій. Від так, відсутність вільних зразків підпису особи при проведенні судово почеркознавчої експертизи тягне визнання зробленого висновку судово почеркознавчої експертизи недопустимим доказом через його неповноту та проведення з порушенням вимог п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз і експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз. Отже, з огляду на відсутню кількість матеріалів, визначених експертом, які необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи №5226, позивач розумів, що висновок не буде ґрунтуватися на повноцінному та всебічному дослідженні. Шукаючи тимчасового захисту від військової агресії РФ за кордоном, позивач, маючи на утриманні малолітню дитину та дружину, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, має скрутне фінансове становище. Тож, отриманий рахунок про сплату вартості робіт експертові у розмірі 13 631,04 гривень не оплачувався позивачем через брак коштів в родині.
У відзиві Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що видаючи розпорядження від 19 червня 2022 року №54/кп «Про припинення контракту та звільнення» ОСОБА_1 з роботи на підставі п. 1 ч. 1ст. 36 КЗпП України, не було допущено порушення вимог трудового законодавства. Оскільки позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про визнання противоправним та скасування вказаного вище розпорядження Куп`янського міського голови і такі підлягають до задоволення у випадку задоволення позовних вимог про визнання незаконним звільнення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Такі висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до розпорядження Куп`янського міського голови Харківської області Г. Мацегори від 30.12.2021 року за № 196/кп. «Про укладання контракту з керівниками комунальних закладів та призначення на посаду», ОСОБА_1 призначено за контрактом з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 рік на посаду директора Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2». Підстава призначення -письмова заява ОСОБА_1 (а.с.63,64).
За умовами п.2 п.п.2.7 контракту № 4 від 30.12.2021 року, який укладено між роботодавцем, Куп`янським міським головою Харківської області Г. Мацегорою та керівником ОСОБА_1 , роботодавець має право звільнити керівника у разі закінчення строку дії контракту, або на підставах, передбачених чинним законодавством України та контрактом (а.с.14-18).
Розпорядженням Куп`янського міського голови Харківської області Г. Мацегори від 24.02.2022 року за № 42 «Про встановлення простою», у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-1Х «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»: Встановлено у Куп`янській міській раді Харківської області та її виконавчих органів з 24 лютого 2022 року терміном на весь час введення воєнного стану простій у роботі працівників. Визнано встановлений простій у роботі працівників у Куп`янській міській раді Харківської області та її виконавчих органів таким, що виник не в вини працівників та зумовлений загрозою їх життю та здоров`ю. У період простою: дозволено працівникам Куп`янської міської ради Харківської області та її виконавчих органів, у яких встановлено простій, не перебувати за основним місцем роботи до закінчення простою; залучено до роботи працівників, які підлягають під дію простою, виключно у разі крайньої необхідності з метою забезпечення життєдіяльності територіальної громади. Збережено у межах кошторису середній заробіток для працівників, які підпадають під дію простою. 
Розпорядженням Куп`янського міського голови Харківської області Г.Мацегори від 12.03.2022 року за № 45 «Про внесення змін до розпорядження від 24.02.2022 року № 42 «Про встановлення простою», у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-1Х «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», необхідністю економічного та раціонального використання бюджетних коштів, відповідно до ст.113 КЗпП України, внесені зміни до п.3.3 розпорядження Куп`янського голови від 24.02.2022 року № 42 відповідно до якого за працівниками, які підпадають під дію простою, - заробітну плату у розмірі двох третин посадового окладу; за працівниками, залученими до роботи, - середній заробіток за фактично відпрацьований час. Розпорядження набрало чинності 14 березня 2022 року.
Розпорядженням Куп`янського міського голови Харківської області Г. Мацегори від 02.05.2022 року за № 60 «Про внесення змін до розпорядження від 24.02.2022 року № 42 «Про встановлення простою», п.3.3. в розпорядженні від 24.02.2022 року за № 42 «Про встановлення простою» викладені у наступній редакції: «3.3. зберегти у межах кошторису за працівниками, які підпадають під дію простою, а також працівниками, залученими до роботи, заробітну плату у розмірі двох третин посадового окладу». Розпорядження набирає чинності 01.04.2022 року. Розпорядження Куп`янського міського голови від 12.03.2022 року № 45 «Про внесення змін до розпорядження від 24.02.2022 року № 42 «Про встановлення простою», вважати таким, що втратило чинність (а.с.71,72,73). 
Відповідно до розпорядження заступника Куп`янського міського голови Харківської області від 19.06.2022 року за № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення», припинено дію контракту від 30.12.2021 року № 4 з директором комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» ОСОБА_1 19.06.2022 року та з 19.06.2022 року звільнено ОСОБА_1 директора комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» із займаної посади, за угодою сторін згідно ч.1 п.1 ст.36 КЗпП України з проведенням нарахувань та остаточного розрахунку згідно чинного законодавства, також за невикористану відпустку. Підстава звільнення – заява ОСОБА_1 від 19.06.2022 року (а.с.69,70).
Розпорядженням Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області від 30.11.2022 року № 1-ос/1 припинено з 01.12.2022 року у Куп`янській міській раді Харківської області та її виконавчих органах простій у роботі працівників, що виник не з їх вини, встановлений з 24.02.2022 року. Розпорядження Куп`янського міського голови від 24.02.2022 року № 42 « Про встановлення простою» ( зі змінами) вважати таким, що втратило чинність ( а.с. 74).
Також встанолвено, що рішенням Куп`янської міської ради Харківської області № 361- VIII від 12.11.2021 року затверджено ОСОБА_4 на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів. 
Пунктом 2 розпорядження Куп`янського міського голови від 25 листопада 2021 року №422 «Про затвердження розподілу обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справами виконавчого комітету Куп`янської міської ради» було затверджено взаємо заміщення повноважень між міським головою, секретарем ради, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючим справами виконавчого комітету на час їх відсутності (додаток 2). Додатком 2 встановлено взаємо заміщення між Куп`янським міським головою Мацегорою Г.М., який розпочав свої повноваження з 24 листопада 2020 року (рішення №2-VІІІ від 24 листопада 2020 року Куп`янської міської ради Харківської області) та заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Карєловим Д.М. ( а. с. 65-68).
З довідки про тримані доходи виданої Управлінням культури, молоді та спорту Куп`янської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 за період з січня 2022 року по квітень 2022 року отримав заробітну плату у розмірі 82 151,86 грн ( а. с. 23).
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначав, що на підставі контракту № 4 від 30.12.2021 року, укладеного з директором Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» в особі позивача та Куп`янською міською радою Харківської області в особі міського голови –Мацегори Г.М., з 01.01.2022 року працює директором Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2». Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год.30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та продовжено і досі. Майже, з першого дня повномасштабного вторгнення військ РФ та територію України, Куп`янський район був окупований.  29 червня 2022 року, позивач, перебуваючи у шлюбі та маючи малолітню дитину 2020 року народження та відчуваючи хвилювання за життя своїх близьких, вирішив рятувати свою родину від військової агресії окупантів. Оскільки в період окупації було заблоковано всі шляхи виїзду на підконтрольну територію України, у зв`язку з чим йому довелося перетинаючи кордон з РФ, та шукати прихистку в країнах Європи. В середині серпня 2022 року, позивачу стало відомо, шляхом отримання трудової книжки від знайомої колишньої працівниці, вже не перебуваючи на території Куп`янського району, що з ним припинено Контракт, укладений від 30.12.2021 року № 4. Згідно з наданої відповіді, Куп`янською міською військовою адміністрацією, на адвокатський запит, та відповідно до наданої копії Розпорядження Куп`янського міського голови, за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради – Карєлова Дмитра від 19.06.2022 року № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення» було звільнено позивача з посади директора Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2». В оскарженому розпорядженні зазначено, що підстава для припинення контракту – заява від позивача, але жодних заяв про звільнення ним написано та відправлено не було. Оскільки переміщення між населеними пунктами несли загрозу життю позивачу та його родині, він жодного разу не перебував в будівлі міської  ради, яка повністю була зайнята окупантами під час тимчасової окупації міста Куп`янська. У зв`язку з повномасштабним вторгненням ЗС РФ на територію України від 14.02.2022 року та тимчасовою окупацією Куп`янського району, зазначеним закладом спеціалізованої мистецької освіти, згідно зі Статутом, затвердженим рішенням сесії Куп`янської міської ради VIII скликання від 18.06.2021 року № 240-VIII «Про перейменування Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Куп`янська дитяча музична школа № 2» Куп`янської міської зади Харківської області, освітні послуги не надавалися. Крім цього, відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру» від 14.12.2010 року № 2778-VI. У зв`язку з військовою агресією РФ, м. Куп`янськ перебувало під окупацією, з 27 лютого 2022 року по 09 вересня 2022 року. Після деокупації, місто внесене до Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих РФ. Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області є органом державної влади і була утворена Указом Президента України від 27 жовтня 2022 року № 737/2022 Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Розпорядженням Президента України від 27 жовтня 2022 року № 257/2022- рп «Про призначення Беседіна А.О. начальником Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області». Інформація щодо утворення Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області була внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31 жовтня 2022 року, код ЄДРПОУ юридичною особи 44758728. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, станом на дату подання позову, Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» в стані припинення не перебуває. Директором закладу відповідно до даних вище зазначеного реєстру є позивач -  ОСОБА_1 . Зазначає, що частинами першою - третьою статті 9 Закону України від 15.04.2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач вказує, що оскаржуване Розпорядження Куп`янського міського голови, за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради – Карєлова Дмитра від 19 червня 2022 року № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення» Позивача, ОСОБА_1 – є грубим порушенням ст. 43 Конституція України. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Тобто дане Розпорядження не може бути визнане легітимним. Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд скасувати вище вказане розпорядження Куп`янського міського голови, поновити його на роботі та стягнути середню заробітну плату. Також позивач зазначає щодо пропуску строку звернення до суду за захистом прав та законних інтересів просив врахувати, що про припинення контракту, укладеного від 30.12.2021 року № 4 з директором, в особі ОСОБА_1 , Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» та Куп`янською міською радою Харківської області, в особі міського голови Геннадія Мацегори, йому стало відомо лише в середині серпня 2022 року при отриманні трудової книжки. Копію Розпорядження міського голови, за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради – Карєлова Дмитра від 19 червня 2022 року № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення» позивачем одержано 21.07.2023 року разом з відповіддю на адвокатський запит. Окрім того, позивач, рятуючи свою малолітню дитину та дружину від військової агресії РФ, на даний час перебуває у одній з європейських країн – Литві. На момент звернення до суду, позивач офіційно працює в країні тимчасового перебування, що унеможливлює на даний час повернення в Україну. Введення на території України воєнного стану та наявність загрози життю та здоров`ю є поважною причиною пропуску строку на оскарження звільнення позивача. Також позивач був позбавлений можливості звернутися до суду у визначений законом строк через окупацію Куп`янського району та відсутність шляхів звернення до Куп`янської міської ради з питань встановлення фактів підтвердження свого звільнення. 
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з частинами першою та третьою статті 21 КЗпП України в редакції, чинній на час укладення сторонами контракту, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Аналогічне визначення трудового контракту містить і стаття 21 КЗпП України в редакції чинній на час припинення контракту.
Відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є угода сторін.
Відповідно до ст. 38 КЗпП України, встановлено що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
У випадку, коли працівник вимагає достроково розірвати укладений з ним трудовий договір, а роботодавець не заперечує щодо припинення з цим працівником трудових відносин, такий договір може бути припинено за угодою сторін згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Необхідно зазначити, що законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку.
Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.
Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення.
Таким чином, передбачена пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав.
Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін до припинення договору за угодою сторін; і чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору.
Згідно з усталеною судовою практикою при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише за взаємної згоди на це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Про необхідність наявності взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу та працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України також зазначено у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31 серпня 2020 року у справі № 359/5905/18 (провадження № 61-22851св19), від 22 квітня 2019 року у справі № 759/11508/16-ц (провадження № 61-14807св18), від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19). 
Матеріали справи свідчать про те, що 19.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови Куп`янської міської ради із заявою про звільнення за угодою сторін та припинення дії контракту з 19.06.2022 року.
На підставі зазначеної заяви заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради – Карєловим Дмитром 19.06.2022 року видано розпорядження № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення» та звільнено позивача з посади директора Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 2» за угодою сторін згідно з ч. 1 п. 1 ст. 36 КЗпП України. 
Якщо роботодавець і працівник домовились про певну дату припинення трудового договору, то анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника, а можлива зміна власного рішення працівника не може впливати на чинність угоди сторін про припинення трудових відносин.
З наявних у справі доказів не вбачається анулювання цієї домовленості сторонами.
Що стосується посилання позивача, що розпорядження від 19 червня 2022 року №54/кп «Про припинення контракту та звільнення» міського голови підписане заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Дмитром Карєловим без покладення обов`язків міського голови на нього, що є грубим порушенням умов контракту та чинного законодавства. Розпорядження засвідчено гербовою печаткою виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області (ЄДРПОУ 04058812), яку захопили та використовували окупанти під час здійснення своєї незаконної та протиправної діяльності на тимчасово окупованій території, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що наданими представником відповідача письмовими доказами, а саме: рішенням №361- VIII від 12 листопада 2021 року Куп`янської міської ради Харківської області з яких вбачається, що ОСОБА_4 затверджено на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради на підставі ст. 3, ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Пунктом 2 розпорядження Куп`янського міського голови від 25 листопада 2021 року №422 «Про затвердження розподілу обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справами виконавчого комітету Куп`янської міської ради» було затверджено взаємо заміщення повноважень між міським головою, секретарем ради, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючим справами виконавчого комітету (додаток 2). 
Додатком 2 встановлено взаємозаміщення між Куп`янським міським головою Мацегорою Г.М., який розпочав свої повноваження з 24 листопада 2020 року (рішення №2-VІІІ від 24 листопада 2020 року Куп`янської міської ради Харківської області) та заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Карєловим Д.М..
Тому висновок суду в частині наявності повноважень особи, що підписала розпорядження про зільнення, відповідає фактичним обставинам справи.
Даних про використання печатки Куп`янської МВА (в межах спірних правовідносин) матеріали справи не містять. А представник відповідача у суді апеляційної інстанції категорично заперечує зазначені обставини. При цьому наполягає на правомочності дій посадових осіб Куп`янської МВА при звільненні позивача.
Щодо посилання позивача на Закон України «Про внесення зміни до розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про повну загальну середню освіту" щодо врегулювання окремих питань освітньої діяльності в умовах воєнного стану» від 19 червня 2022 року № 2315-IX судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки цим законом передбачено право (а не обов`язок) засновника комунального закладу загальної середньої освіти або уповноваженого ним орган (посадова особа) продовжити без проведення конкурсу строк дії строкового трудового договору (контракту), укладеного з керівником відповідного закладу загальної середньої освіти, але не більше ніж на шість місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, тому посилання на цю норму закону є безпідставним.
Щодо посилання позивача на нелегітимність розпорядження від 19 червня 2022 року 54/кн «Про припинення контракту та звільнення», судова колегія зазначає наступне.
Посилання позивача на частини першу-третю статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207- VII, якими встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 
В даному випадку оспорюване позивачем розпорядження підписано заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Карєловим Д.М., затвердженим на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради рішенням №361-УШ від 12 листопада 2021 року Куп`янської міської ради Харківської області на підставі ст. 3, ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який заміщував Куп`янського міського голову відповідно до розпорядження Куп`янського міського голови від 25 листопада 2021 року №422, але ж не органами, посадовими або службовими особами, створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом.
Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідних судових рішень стосовно рішення № 361-VІІІ від 12 листопада 2021 року Куп`янської міської ради Харківської області та розпорядження Куп`янського міського голови від 25 листопада 2021 року № 422 немає, що свідчить по їх законність та правомірність.
Твердження позивача про те, що Розпорядження про його звільнення засвідчене гербовою печаткою виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області (ЄДРПОУ 04058812), яку захопили та використовували окупанти під час здійснення своєї незаконної та протиправної діяльності на тимчасово окупованій території, є лише припущенням позивача.
Щодо посилання позивача, що ним власноручно не було написано та підписано заяву про звільнення від 19.06.2022 року, судова колегія зазначає наступне.
Ухвалою суду першої інстанції від 04.06.2024 року по справі за клопотанням представника позивача було призначено почеркознавчу експертизу, яка не була проведена, у зв`язку з ненаданням в повному обсязі позивачем матеріалів для проведення експертизи, а також відмови у її оплаті. 
Доказів, що подано від імені ОСОБА_1 заява подана та підписана не позивачем, а іншою особою, матеріали справи не містять.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що правові підстави вважати, що звільнення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, проведено з порушенням вимог трудового законодавства, відсутні.
Підстав для визнання розпорядження про звільнення позивача протиправним та поновлення ОСОБА_1 на роботі не вбачається.
Згідно ч. 1, ч. 4 ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 року у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.
Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».
ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).
Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці » за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок № 100).
Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).
Середній заробіток працівника визначається з дня звільнення такого працівника з роботи.
Отже, за змістом чинних положень законодавства про працю оплата вимушеного прогулу має місце виключно у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на роботу.
У постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №761/36220/17 викладено висновок, що «аналіз та тлумачення положень ст. 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. Вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльності роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця. Виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізувати своє право на працю».
Оскільки судом встановлено, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства про працю при звільненні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, та відсутні порушення трудових прав останнього з боку відповідача, а вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу мають похідний характер від вимоги про поновлення на роботі, то зазначені вимоги не підлягають задоволенню, як безпідставні.
Щодо посилання позивача про відсутність даних щодо ознайомлення з оскаржуваним розпорядженням, судова колегія зазначає наступне.
Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Так стаття 7 зазначеного вище Закону передбачає, що у період дії воєнного стану порядок організації діловодства з питань трудових відносин, оформлення і ведення трудових книжок та архівного зберігання відповідних документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці; у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем виконано вимоги Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Крім того позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначено, що розпорядження від 19.06.2022 року ним було отримано лише 21.07.2023 року, оскільки 29 червня 2022 року він виїхав за межі Куп`янської територіальної громади.
На підставі вищезазначеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване Розпорядження від 19 червня 2022 року № 54/кп «Про припинення контракту та звільнення» видане Куп`янським міським головою в межах повноважень, із дотриманням процедури його видання та на підставі заяви позивача про звільнення за угодою сторін.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                                        О.В. Маміна
Судді:                                                                                        Н.П. Пилипчук
                                                                               О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 11.06.2025 року.