ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року		Справа № 380/20849/24 пров. № А/857/10623/25	

   Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача  - Качмара В.Я.,
суддів - Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року (суддя Кравців О.Р., м.Львів), -

                                                         ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі  - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі  - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею  10-1  та частиною 3 статті  15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  за 2015, 2016, 2017, 2018 рік;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частиною 1  статті 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею  10-1  та частиною 3 статті  15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  за 2015, 2016, 2017, 2018 рік з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 у справі №380/11413/21;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1  статті 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 у справі №380/11413/21.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року позов задоволено. 
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої за період з 2015 року по 2018 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої за період з 2015 року по 2018 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», та провести виплату з урахуванням виплачених сум.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі вказує, що додаткова грошова винагорода, передбачена  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889  не входить  до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців з якого нараховується та виплачується одноразова грошова допомога на підставі ч.2  ст.15 Закону №2011-ХІІ.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства  (далі  - КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що індексація грошового забезпечення, як його складова, має враховуватись при нарахуванні грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, що має наслідком  визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині проведення перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у 2015-2018 роках, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889  за вказаний період з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та зобов`язання такі дії вчинити.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №197 від 24.09.2018 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 23.09.2018.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 у справі №380/11413/21 визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо врахування жовтня 2015 року як базового місяця індексації при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5  постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078  при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.09.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 року з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця індексації та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми, а також, здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.09.2018 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5  постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078  та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми.
На виконання рішення суду від 26.08.2021 у справі №380/11413/21 відповідач здійснив доплату індексації грошового забезпечення за періоди з грудня 2015 року по вересень 2018 року у сумі 113298,20 грн., що підтверджується випискою з банківської картки позивача.
Відповідно до довідки-розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за період 2015-2018 роки позивачу здійснено виплату грошової допомоги на оздоровлення за спірний період.
Також відповідно до довідки-розрахунку грошової компенсації невикористаних днів додаткової відпустки як учасника бойових дій позивачу здійснено виплату грошової компенсації за 28 днів невикористаних днів вказаної відпустки.
При цьому, сторони не заперечують, що вказані виплати здійснювалися позивачу без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
Вважаючи нарахування та виплату позивачу з грошового забезпечення без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  від 20.12.1991 №2011-XII (з наступними змінами та доповненнями; далі -  Закон №2011-XII).
Згідно з ч.2  ст.9 Закону №2011-XII  до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абзацу першого, другого ч.3  ст.9 Закону №2011-XII  грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
  Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта  ст.9 Закону №2011-XII).
Відповідно до ч.1  ст.10-1 Закону №2011-XII  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до ч.2  ст.15 Закону №2011-XII  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених  Конституцією України  гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України  «Про індексацію грошових доходів населення»  від 03.07.1991 №1282-XII (з наступними змінами та доповненнями; далі -  Закон №1282-XII).
За визначенням, наведеним в  ст.1 Закону №1282-XII  індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ч.1  ст.2 Закону №1282-XII  індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078  (з наступними змінами та доповненнями; далі - Порядок №1078).
Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з підп.2 п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Пунктом 2  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704  «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  (з наступними змінами та доповненнями; далі  - Постанова №704), встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п.5 вищевказаної постанови керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, серед іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з п.1 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого  наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260  та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197 (з наступними змінами та доповненнями; далі  - Порядок №260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п.6 розділу ХХІІІ Порядку №260).
Підпунктами 2, 5 п. 1  постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року за №889  «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»  (чинна на час виникнення спірних правовідносин), установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Суд звертає увагу, що право на щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889  за період з 2015 року по 2018 року позивач набув і в цій частині його право було реалізоване.
Спірним питанням є включення до складу цих виплат індексації грошового забезпечення.
Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер.
У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України  «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення»  та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889  за період 2015 - 2018 роки.
З доказів у справі суд встановив, що за 2015-2018 роки позивачу здійснили виплати грошової допомоги на оздоровлення за кожен рік, а також  грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості 28 календарних днів.
Також, позивачу в період проходження служби здійснювалася виплата щомісячної додаткової грошової винагороди. Така виплата нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.
Проте додаткові виплати здійсненні без урахування в складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди.
Отже, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо здійснення нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої за період  з 2015 року по 2018 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій  за період з 2015 року по 2018 рік, без урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку зазначених виплат щомісячної додаткової грошової винагороди.
Також, виплати здійснені без урахування в складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення, оскільки донарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за 2015 - 2018 роки відповідач провів лише на виконання рішення суду.
Таким чином, з огляду на те, що індексація грошового забезпечення під час проходження військової служби та звільнення з неї позивачу не була нарахована та виплачена, позивач має право на перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої за період з 2015 року по 2018 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій  за період з 2015 року по 2018 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку зазначених виплат індексації грошового забезпечення.
Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду щодо подібних правовідносин, викладеним у постанові від 21.12.2021 у справі №820/3423/18.
Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до  статті 316 КАС  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статтями  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС  суд,

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року  - без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич