ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

01 серпня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/1780/24
Головуючий у першій інстанції – Бойко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1077/25
Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Зіньковець О.О., 
скаржник: ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження: заступник начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Авєріна Марина Василівна,
заінтересована особа: Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
боржник: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Авєріної Марини Василівни на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову заступника начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Авєріної Марини Василівни,

                                       У С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою, в якій просив: визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Броварського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Авєріної М.В. про зупинення вчинення виконавчих дій від 10 березня 2025 року № 76674094 по виконавчому провадженню з виконання судового наказу Городнянського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2024 року про стягнення з ДП «Укрспирт» на користь скаржника 107 100,79 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати; зобов`язати Броварський відділ ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 76674094.
Мотивуючи заявлені вимоги, зазначав, що 09 жовтня 2024 року Городнянським районним судом видано судовий наказ про стягнення з ДП «Укрспирт» на його користь 107 100,79 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Постановою державного виконавця Броварського відділу ДВС  Цахло О.А. від 02 грудня 2024 року відкрито виконавче провадження № 76674094 з виконання цього судового наказу. Виконання судового рішення здійснюється заступником начальника відділу Авєріною М.В. 
Указував, що наказом Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 затверджено Переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році. Іншим наказом Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року № 350 внесено зміни до наказу від 04 січня 2022 року, згідно з якими єдиний майновий комплекс ДП «Укрспирт» включено до переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році. Постановою заступника начальника Броварського відділу ДВС від 10 березня 2025 року зупинено вчинення виконавчих дій з виконання судового наказу на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з включенням єдиного майнового комплексу ДП «Укрспирт» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.
Пославшись на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 26 червня 2024 року у справі №335/1961/23, ОСОБА_1 зазначив, що, ухваливши оскаржувану постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, державний виконавець не врахувала, що п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» суперечить Конституції України, а зупинення вчинення виконавчих дій є втручанням держави у право на мирне володіння майном, яке у даному випадку здійснюється не на підставі закону, та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь, є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації.
Посилався на те, що постановою Пленуму Верховного Суду від 06 вересня 2024 року № 12 направлено звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням щодо конституційності (відповідності Конституції України) п. 12 ч.1  ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження». За результатами розгляду цього подання 06 листопада 2024 року Друга колегія суддів Першого сенату у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо конституційності п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» відкрила конституційне провадження.
Вважав постанову державного виконавця про зупинення виконавчих дій незаконною через те, що єдиний майновий комплекс ДП «Укрспирт» не може бути реалізований в порядку приватизації, оскільки не завершено реорганізацію державних підприємств спиртової та лікеро-горілчаної промисловості. Указував, що підприємством не підписані, а Фондом державного майна України не затверджені передавальні акти відповідно до вимог ст. 107 ЦК України. 
Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Броварського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Авєріної М.В. про зупинення вчинення виконавчих дій від 10 березня 2025 року № 76674094 по виконавчому провадженню з виконання судового наказу Городнянського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2024 року про стягнення з ДП «Укрспирт» на користь скаржника 107 100,79 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Зобов`язано Броварський відділ ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 76674094.
В апеляційній скарзі Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вважаючи ухвалу суду незаконною та такою, що винесена з істотним порушенням норм цивільного процесуального законодавства та ЗУ «Про виконавче провадження», просить скасувати оскаржуване судове рішення.
Скаржник зазначає, що наказом Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року єдиний майновий комплекс ДП «Укрспирт» включено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації. Згідно з іншим наказом Фонду від 06 березня 2025 року прийнято рішення про приватизацію указаного підприємства. Статтею 34 ЗУ «Про виконавче провадження» прямо передбачено необхідність зупинення державним виконавцем виконавчого провадження у разі включення єдиного майнового комплексу боржника до переліку малої або великої приватизації. Згідно з приписами ст. 35 цього Закону зупинення виконавчих дій триває до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.
Указує, що за правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16, зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного майна у складі єдиного майнового комплексу суб`єкта господарювання задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника. Така мета досягається, зокрема, через зупинення виконавчого провадження про стягнення коштів з боржника, який включений до переліку підприємств, що підлягають приватизації.
Наголошує на тому, що, незважаючи на наявність відкритого конституційного провадження за зверненням Верховного Суду з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», до моменту ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення спірна норма залишається чинною і є обов`язковою для застосування.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23, оскільки обставини справ не є тотожними. Районним судом не враховано, що державний виконавець виконав обов`язок (а не реалізував право), передбачений імперативною нормою закону, після вчинення комплексу виконавчих дій, завдяки яким забезпечено стягнення залишку коштів з рахунків боржника та реалізація виявленого майна, до видачі наказу Фонду від 03 березня 2025 року, яким ДП «Укрспирт» включено до переліку об`єктів малої приватизації, сама наявність якого породжує безумовний обов`язок для застосування п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження». 
Зазначає, що зупинення виконавчих дій не впливає на обов`язковість виконуваного судового рішення, обов`язок виконання якого перейде до правонаступника боржника за виконавчим провадженням після завершення приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Укрспирт» відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна» та на виконання абз. 3 ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження».
У наданому відзиві ОСОБА_1 , не погодившись з доводами апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні. Заявник зазначає про неможливість застосування при вирішенні цього спору висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16, на які посилається скаржник, оскільки правовідносини у наведеній справі не стосуються стягнення заборгованості по заробітній платі, а отже не є тотожними з обставинами даної справи. Вважає, що релевантним до обставин цієї справи є висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23.
Указує, що судовий наказ про стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі може бути виконано за рахунок обігових коштів ДП «Укрспирт», розміщених на рахунках в банківських установах. Наявність коштів на арештованих рахунках підтверджується доданою до відзиву доповідною запискою Броварського відділу ДВС. Питання можливості виконання рішення суду за рахунок обігових коштів під час розгляду скарги районним судом не досліджувалося, оскільки ні виконавчим органом, ні боржником заперечення або пояснення з цього приводу не наводилися. ДП «Укрспирт» за рахунок обігових коштів виплачує заробітну плату працюючим працівникам, здійснює оплату комунальних послуг, оренди офісу, сплачує податки.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що у справах № 361/11520/24 та № 361/11061/24 за аналогічними скаргами ухвалами суду визнано протиправними та скасовано постанови про зупинення вчинення виконавчих дій та зобов`язано Бучацький відділ ДВС поновити їх вчинення у виконавчих провадженнях про стягнення з ДП «Укрспирт» на користь фізичних осіб невиплачених коштів у виді заробітної плати. Наведеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що виконавчі провадження відносно ДП «Укрспирт» не підлягають зупиненню за наслідками включення указаного підприємства до переліку об`єктів малої чи великої приватизації, що підлягають приватизації.
У наданому відзиві Фонд державного майна України, вважаючи ухвалу суду необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, просить задовольнити апеляційну скаргу Броварського відділу ДВС, ухвалу суду – скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Фонд, посилаючись на положення ч. 7 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 1, 10 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», зазначає, що виконавчі провадження відносно боржника ДП «Укрспирт» зупинені до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації цього товариства. Таким чином, судове рішення не скасовується, залишається в силі, а його виконання лише призупиняється до закінчення зазначеного вище однорічного строку. 
Наголошує на тому, що, зважаючи на положення ст. 25, 26, 28 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», заборгованість ДП «Укрспирт» із заробітної плати буде повністю погашена після завершення приватизації та переходу права власності на підприємство до нового власника.
Зазначає, що у провадженні Конституційного Суду України перебуває  конституційне подання Верховного Суду щодо відповідності Конституції України п. 12 ч. 1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження».   
Боржником ДП «Укрспирт» відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін, ураховуюче наступне. 
Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що установлена законом обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду, становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Районний суд, пославшись на висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23, констатував, що втручання держави у право на мирне володіння майном (присудженою судом заробітною платою) у цьому випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь, є запобігання знецінення активів підприємства, яке підлягає приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що 09 жовтня 2024 року Городнянським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 107 100,79 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Судовий наказ набрав чинності 04 листопада 2024 року (т. 1 а.с. 14-16).
Виданий судовий наказ пред`явлено для примусового виконання до Броварського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).
Постановою державного виконавця Броварського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Цахло О.А. від 02 грудня 2024 року відкрито виконавче провадження № 76674094 з виконання судового наказу Городнянського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 8-9).
Наказом Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 затверджено Переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.
Наказом Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року № 350 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (із змінами)» єдиний майновий комплекс ДП «Укрспирт» включено до Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році (т. 1 а.с. 115-128).
Листом від 10 березня 2025 року Фонд державного майна України повідомив Броварський відділ ДВС про те, що на сьогодні змінилась концепція приватизації ДП «Укрспирт», метою якої є реалізація єдиного майнового комплексу, а не окремого майна місць провадження діяльності та зберігання спирту. Погашення заборгованості ДП «Укрспирт» відбуватиметься відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», а саме, особи, які придбали державні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України. Наразі Фондом вживаються необхідні заходи, спрямовані на проведення процесу приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Укрспирт», визначені законодавством (т. 1 а.с. 111-112).
Постановою заступника начальника Броварського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Авєріної М.В. від 10 березня 2025 року зупинено вчинення виконавчих дій з виконання судового наказу Городнянського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2024 року на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації об`єкта приватизації – Єдиного майнового комплексу ДП «Укрспирт» (т. 1 а.с. 10-12).
Звернувшись зі скаргою на дії органу примусового виконання, ОСОБА_1 зазначав про відсутність у державного виконавця підстав для винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 10 березня 2025 року у зв`язку з включенням єдиного майнового комплексу ДП «Укрспирт» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році, оскільки п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» не відповідає Конституції України, а зупинення виконавчих дій є втручанням держави у його право на мирне володіння майном та є непропорційним меті втручання.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Обов`язковість рішення суду віднесено до основних засад судочинства (п. 9 ст. 129 Конституції України).
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 431 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За змістом ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями ст. 2 Закону передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За приписами ст. 3 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Законодавцем передбачено чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Ураховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен дотримуватись цих вимог законодавства.
Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника – державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника – господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
Аналізуючи наведені норми та вивчивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про неправомірність дій державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженню з виконання судового наказу Городнянського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2024 року.
За матеріалами справи встановлено, що 09 жовтня 2024 року Городнянським районним судом видано судовий наказ про стягнення з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 107 100,79 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Судовий наказ пред`явлено для примусового виконання до Броварського відділу ДВС у Броварському районі. Виконавче провадження з виконання судового наказу відкрито 02 грудня 2024 року.
Підставою винесення 10 березня 2025 року постанови про зупинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації об`єкта приватизації – Єдиного майнового комплексу ДП «Укрспирт» державний виконавець визначив п. 12 ч. 1 ст. 34, 35 ЗУ «Про виконавче провадження», пославшись на наявність наказу Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року № 350, яким єдиний майновий комплекс ДП «Укрспирт» включено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.
Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У контексті ст. 1 Першого протоколу Конвенції майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати.
Європейський суд з прав людини виснував, що неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду, становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в п. 1 ст. 1 Першого протоколу (рішення у справах «Бурдов проти росії» від 07 травня 2002 року, «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року).
З моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.
За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У рішенні ЄСПЛ від 20 липня 2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі «Фуклєв проти України» (рішення від 07 червня 2005 року) ЄСПЛ вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень – складовою права на справедливий судовий захист.
Верховний Суд у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23 виснував, що оскільки обов`язком держави є забезпечення виконання остаточного рішення, беручи до уваги тривалу дію зупинення вчинення виконавчих дій, відсутність правової визначеності щодо настання подій, з якими пов`язано відновлення виконавчих дій, а також сумніви щодо існування легітимної мети такого зупинення, тому п. 12 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» є таким, що не відповідає Конституції України (суперечить ст. 8, ч. 2 ст. 19, ч. 1, 2 ст. 55, п. 9 ч. 2 ст. 129, ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України), у зв`язку з чим суд вирішує справу без застосування цієї норми, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної у п.п. 5.1 п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020, та практики ЄСПЛ щодо права особи на доступ до суду в аспекті розуміння обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення, постановленого проти держави та державних підприємств. 
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) визначено три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь, є запобігання знеціненню активів підприємств, які підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови.
Стверджуючи про правомірність своїх дій, державний виконавець не наводить мотивів, з огляду на які можливо було б зробити висновок про пропорційність втручання держави у його особі у право ОСОБА_1 на мирне володіння майном внаслідок зупинення виконання судового рішення про стягнення на користь заявника невиплаченої заробітної плати, сума якої не є значною для юридичної особи, проте є суттєвою для найманого працівника, не зазначає конкретний період часу, у який настане подія, з якою пов`язано відновлення виконавчих дій, не наводить доводів щодо того, що внаслідок виконання судового рішення активи підприємства знецінюватимуться тощо. 
Апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заявленого ОСОБА_1 у додаткових поясненнях клопотання про постановлення окремої ухвали відносно ВДВС через ігнорування органами державної виконавчої служби постанови Верховного Суду від 26 червня 2024 року, оскільки висловлена певна правова позиція сторони у спорі не є підставою для процесуального реагування в контексті положень ст. 262 ЦПК України.
Беручи до уваги наведене у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між учасниками справи, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , що відповідає принципу Конституції України щодо обов`язковості рішення суду (ст. 129-1). Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування судового рішення, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                           У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2025 року.

Головуюча:                                                              Н.В. Шитченко  

         Судді:                                                              Н.В. Висоцька

                                                                                 О.Є. Мамонова