ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2025 р.                                          Справа №926/2783/24
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                                Желік М.Б. 
судді                                                                            Орищин Г.В.
                                                                                     Галушко Н.А.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення сторін 

апеляційну скаргу Алокла Аззама Фаделя від №21/04-25 від 21.04.2025 (вх. №01-05/1218/24 від 22.04.2025
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.03.2025 (повне рішення складено 01.04.2025, суддя Гончарук О.В.)
у справі №926/2783/24
за позовом: Керівника Вижницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Банилівської сільської ради
до Фізичної особи - підприємця Алокла Аззама Фаделя, с. Коритне, Вижницький район, Чернівецька область
про стягнення безпідставно збережених коштів 121 382,7 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.03.2025 у справі №926/2783/24 задоволено позов Керівника Вижницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Банилівської сільської ради до Фізичної особи - підприємця Алокла Аззама Фаделя про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 121382,7 грн.; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Алокла Аззама Фаделя на користь Банилівської сільської ради 121382,7 грн безпідставно збережених коштів; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Алокла Аззама Фаделя на користь Чернівецької обласної прокуратури 3028,00 грн судового збору.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.03.2025 у справі №926/2783/24, та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю; стягнути з позивача сплату судового збору.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 23.05.2025.
21.05.2025 Вижницька окружна прокуратура подала суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№01-04/4012/25), у якому просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке:

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заперечень відповідача та рішення суду першої інстанції

Керівник Вижницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Банилівської сільської ради звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Фізичної особи - підприємця Алокли Аззама Фаделя з позовною вимогою про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 121382,7 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у період з 2021 року до травня 2023 року користувався земельною ділянкою площею 1,7378 га з кадастровим номером 7320583500:01:001:0579 за адресою: вул. Тракторна, 1-Х, с. Коритне Вижницького району Чернівецької області без правовстановлюючих документів та сплати коштів до бюджету за користування земельною ділянкою.
Позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції подав клопотання про проведення судових засідань без участі його представників, у якому повідомив, що підтримує позовні вимоги прокурора в повному обсязі.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував, що у спірний період щодо спірної земельної ділянки між Вижницькою районною державною адміністрацією та Алокла Аззамом Фаделем існували правовідносини на підставі договору купівлі-продажу, за яким було передбачено розстрочення платежу та можливість використання земельної ділянки.
Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення про задоволення позовних вимог, встановив, що відповідач, будучи власником об`єкта нерухомого майна, у спірний період із 2021 року до 17.05.2023, користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи коштів за користування нею, та дійшов висновку, що відповідач, як фактичний користувач спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави, за рахунок позивача - власника земельної ділянки, зберіг у себе кошти, повинен сплатити за користування нею, повернувши ці кошти власнику земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи апелянта (відповідача)

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що викладені в оскарженому рішенні висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи документам, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та без врахування того, що відносини сторін врегульовані договором купівлі-продажу земельної ділянки. На підтвердження наявності підстав для задоволення вимог скарги апелянт наводить фактичні обставини спору та покликається на такі доводи:
- стосовно земельної ділянки площею 1,7378 га про безпідставне використання якої відповідачем вказує позивач, між сторонами виникли правовідносини з договору купівлі-продажу, за яким передбачене розстрочення платежу та можливість використання земельної ділянки;
- відповідач користувався земельною ділянкою на підставі договору купівлі-продажу, чим спростовуються твердження позивача про безпідставність користування земельною ділянкою, що слугувало підставою позову у цій справі;
- на думку позивача, правовідносини, які виникли в цій справі за своїм змістом є кондикційними, тому відповідач як фактичний користувач земельної ділянки безпідставно зберіг у себе відповідні кошти за користування нею та зобов`язаний їх повернути позивачу на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, водночас, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала; для кондикційних зобов`язань вина не має значення оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої;
- згідно з висновком, сформульованим Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 у справі №6-88цс13 у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень;
- позовні вимоги керівника Вижницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Банилівської сільської ради про стягнення з ФОП Алокла А.Ф. безпідставно збережених коштів в сумі 121382,7 грн задоволенню не підлягають, оскільки відносини сторін були врегульовані договором купівлі-продажу земельної ділянки, що виключає можливість застосування до спірних відносин положення статті 1212 ЦК України;
- незмістовними є посилання позивача на пункт 6.1. договору купівлі-продажу за яким передбачено, що право власності переходить до покупця лише після сплати повної вартості земельної ділянки;
- частина 7 статті 128 ЗК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню, документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) разом з договором купівлі-продажу є підставою для державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку;
- на виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу ФОП Алокла А.Ф. оплатив перший платіж у відповідності до наданого платіжного поручення №8 від 23.12.2020, тому у відповідності до ч.7 ст.128 ЗК України у покупця виникло право на оформлення права власності на земельну ділянку та кореспондуючий такому праву обов`язок продавця сприяти у здійсненні такого права, що випливає із засад добросовісності сторін;
- після укладення договору купівлі - продажу та оплати першого платежу ФОП Алокла А.Ф. користується земельною ділянкою не на підставі договору оренди, а на підставі договору купівлі-продажу, яким передбачена можливість використання земельної ділянки, у такому випадку у відповідача відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за користування чужою земельною ділянкою, що у повній мірі кореспондується з положеннями статті 31 Закону України «Про оренду землі» якою визначено, що поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря є підставою для припинення відносин, які виникають з договору оренди;
- доводи позивача про наявність підстав для стягнення з ФОП Алокла А.Ф. коштів збережених за рахунок позивача у вигляді несплачених орендних платежів у повній мірі спростовуються тим, що відносини сторін мають договірний характер, що виключає можливість застосування до спірних відносин статтю 1212 ЦК України, оскільки відповідач використовує земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, а не на умовах оренди, або без жодних правових підстав, як те помилково стверджує позивач;
- відповідач набув у користування земельну ділянку з підстав прийнятого розпорядження Чернівецької ОДА № 1190-р від 02.11.2018р. та укладеного договору оренди № 14 від 14 грудня 2018 р., а в  подальшому на підставі прийнятого розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 01.10.2020 року № 954-р «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку та продаж земельної ділянки державної власності несільськогосподарського призначення у власність Алокла Аззаму Фаделю» та договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 23.12.2020, який був посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу, Штефюком О.О. за реєстровим № 1524;
- обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна;
- станом на момент звернення Керівника Вижницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Банилівської сільської ради до Фізичної особи - підприємця Алокла Аззама Фаделя про стягнення безпідставно збережених коштів – 121382,7 грн, відповідачем було сплачено повну вартість земельної ділянки та отримано державний акт про право власності на земельну ділянку від 17.05.2023;
- відповідач виконав умови пункту 6.1 договору, які визначають підстави переходу до відповідача права власності на земельну ділянку, та вважає, що доводи позивача про наявність підстав для стягнення з ФОП Алокли А.Ф. коштів збережених за рахунок позивача у вигляді несплачених орендних платежів у повній мірі спростовуються тим, що відносини сторін мають договірний характер, що виключає можливість застосування до спірних відносин статтю 1212 ЦК України, оскільки відповідач використовував земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, а не на умовах оренди, або без жодних правових підстав, як те помилково вказує позивач;
- аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17, від 26.06.2018 у справі №910/9072/17) або у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, від 02.06.2021 у справі №201/2956/19);
- у постанові від 17.05.2023 у справі №916/3893/21 Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося у не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України;
- господарський суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав користування земельною ділянкою площею 1,7378 га з кадастровим номером 7320583500:01:001:0579 з 01.01.2021 до 17.05.2023 з урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України, незважаючи на укладення договору купівлі- продажу земельної ділянки від 23.12.2020 із розстроченням платежу терміном дії на 2 роки, оскільки оформлення права власності на земельну ділянку відбулось 17.05.2023;
- під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту, тобто відсутність правової підстави  означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином;
- у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі;
- господарський суд не надав належну правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених апелянтом (відповідачем) доводів та заперечень, зокрема, про те, що сторони у справі у спірний період перебували у процедурі купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, а неукладення між сторонами договору оренди землі було зумовлене метою забезпечення породження учасниками правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, тобто укладення договору купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки, який в подальшому і був укладений, та те, що відповідач не може бути визнаний таким, що зберіг за рахунок Банилівської сільської ради, як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати, тому правові підстави для застосування в даному випадку статей 1212-1214 Цивільного кодексу відсутні (аналогічні висновки у справі з подібними обставинами були зроблені Верховним Судом в постанові від 15.10.2019 у справі №922/1379/18);
- господарський суд не надав належну правову оцінку доводам апелянта про те, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що розмір безпідставно збережених коштів за рахунок власника землі еквівалентний розміру орендної плати, яку власник нерухомого майна мав б сплатити у разі укладення договору оренди землі;
- позивач не довів розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за період з 01.01.2021 до 17.05.2023, оскільки позивач в позовній заяві лише посилається на розмір нормативної грошової оцінки на дату укладення договору оренди від 14.12.2018 та значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок на 2021 та 2022 роки;
- з розрахунку позивача неможливо встановити чи правильними є застосовані останнім функціональне призначення, коефіцієнти, та нормативна грошова оцінка землі, які зазначені в якості вихідних даних для розрахунку розміру безпідставно збережених коштів з орендної плати, заявленої до стягнення позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує такі аргументи на спростування доводів скаржника:
- як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Алокла А.Ф. зареєстрував 17.05.2023 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 73205832500:01:001:0579, тобто відповідач набув право власності на цю земельну ділянку саме 17.05.2023, а не на день укладення договору і не на день сплати першого платежу (23.12.2020);
- відповідно до вимог ст.132 ЗК України, угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються; угоди повинні містити момент переходу права власності на земельну ділянку;
- відповідно до п.6.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2020, підписаного відповідачем у справі і нотаріально засвідченого приватним нотаріусом, право власності на спірну земельну ділянку в Алокла А.Ф. виникало тільки після сплати кінцевої суми за розстроченим платежем або сплати всієї суми ціни продажу цієї землі, що не суперечить вимогам земельного законодавства; в той же час, 30.12.2020 між Алокла А.Ф. та Вижницькою РДВ укладено угоду про припинення договору оренди землі від 14.12.2018 №14, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
- з 01.01.2021 до 17.05.2023, незважаючи на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, перехід права власності на земельну ділянку до Алокла А.Ф. не відбувся, оренда землі припинилася 30.12.2020, а тому відповідач у справі продовжував користуватися спірною земельною ділянкою, оскільки на цій землі знаходиться нерухоме майно, яке перебуває з 2018 року у власності відповідача, без будь яких угод і кошти за її використання не сплачував - ні орендну плату, ні земельний податок;
- впродовж 2021-2023 років земельна ділянка площею 1,7378 га з кадастровим номером 7320583500:01:001:0579 перебувала у безоплатному користуванні Алокла А.І., що призвело до недоотримання (втрати) доходів місцевим бюджетом;
- Верховний Суд під час розгляду справи за №922/391/18 у постанові від 11.02.2019 сформував правову позицію, відповідно до якої стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, повинне здійснюватися на підставі ст. 1212, 1214 ЦК України;
- враховуючи правову природу кондикційних зобов`язань, важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, тобто обов`язок відповідача повернути безпідставно набуте (збережене) майно, оскільки, з 01.01.2021 до 17.05.2023 відповідач використовував земельну ділянку і за її використання не сплачував коштів до місцевого бюджету, тому розмір безпідставно збережених коштів землі еквівалентний розміру орендної плати, яку власник нерухомого майна мав би сплатити у разі використання земельної ділянки на підставі договору оренди землі;
- не є подібною до цих правовідносин справа, про яку зазначає апелянт у своїй скарзі, адже Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 у справі №922/1379/18, зазначав, що товариство сплачувало земельний податок за користування земельною ділянкою і міська рада при укладенні договору-купівлі-продажу не зазначала про наявність боргу за користування земельною ділянкою до укладення договору купівлі-продажу; як вбачається з матеріалів даної справи, а саме у договорі купівлі-продажу (п.1.6) зазначено, що земельна ділянка використовується покупцем на умовах оренди відповідно до договору оренди землі від 14.12.2018 №14; також у п. 7.2 договору зазначено, що покупець зобов`язується з моменту набуття права власності на земельну ділянку сплачувати земельний податок в розмірі і порядку, передбачених чинним законодавством України, а в п 6.1. договору зазначено, що право власності на земельну ділянку у покупця виникає після сплати кінцевої суми за розстроченням платежу, натомість у спірному випадку з інформації ГУ ДПС у Чернівецькій області вбачається, що відповідач Алокла А.Ф. набув право власності на земельну ділянку 17.05.2023, проте за період користування земельною ділянкою з 1.01.2020 до 17.05.2023 не сплачував ні земельний податок, ні орендну плату за землю, тобто упродовж вказаного періоду ФОП Алокла А.Ф. використовував земельну ділянку безоплатно;
- безпідставними є і доводи апелянта щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 7320583500:01:001:0579, оскільки статтею 18 Закону України «Про оцінку землі» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років, а як вбачається з матеріалів справи нормативно-грошова оцінка на дату укладення договору оренди землі від 14.12.2018 становила 1 386 132, 94 грн, а тому для проведення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки на 2021-2023 роки не було законних підстав;
- відповідно значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2021 рік становить: для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) – 1,0; для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення – 1,1; значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2022 рік становить: для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) – 1,0; для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь) – 1,15; значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік становить 1,051;
- прокурор у позові обґрунтовано і відповідно до вимог чинного законодавства визначив розмір нормативно-грошової оцінки, з якої розраховано ставку орендної плати, тобто суму безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Щодо підстав звернення до суду прокурора в інтересах держави

Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
Відповідно до абзаців 1-3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Одночасно, згідно з положеннями частин 3-5 статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.
Таким чином, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Слід звернути увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено такі правові висновки: «…Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим».
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №906/982/19.
Звертаючись з позовом до суду, прокурор визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах – Банилівську сільську раду Вижницького району Чернівецької області. У позові прокурор стверджував, що має місце порушення інтересів держави та територіальної громади у бюджетній сфері внаслідок безпідставного збереження користувачем земельної ділянки коштів, які підлягали сплаті до місцевого бюджету, що є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру.
Верховний суд в постанові від 08.02.2019 у справі №915/20/18, зазначає, що “інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи”.
Згідно з ч.1 ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Положеннями ч.5 ст.60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Земельна ділянка, якою за твердженням прокурора, без достатніх правових підстав та безоплатно користувався відповідач, розташована та території на території Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Коритненська територіальна громада з 2019 року входить до складу Банилівської територіальної громади, відтак саме Банилівська сільська рада є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах на захист інтересів територіальної громади.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 07.03.2023 Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області скерувало до Чернівецької обласної прокуратури лист про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Чернівецької обласної державної (військової) адміністрації за період з 01.01.2019 до 31.12.2022, у якому повідомлено, що внаслідок непроведення державної реєстрації договору купівлі-продажу земельної ділянки (шляхом викупу) ділянка площею 1,7378 га (кадастровий номер 7320583500:01:001:0579) розташованої на території Коритненської сільської ради Вижницького району, та право власності на неї відповідно до положень ст.657 ЦК України не виникло та, відповідно, земельна ділянка залишилась у власності Чернівецької обласної державної адміністрації. Оскільки, згідно зі ст.21 Закону України «про оренду землі», ст.96 та ст. 206 ЗК України, ст.288 ПК України, використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, зазначена земельна ділянка упродовж 2021-2022 років перебувала у безоплатному користуванні гр. ОСОБА_1 , що призвело до недоотримання місцевим бюджетом доходів в сумі 322,67 тис.грн. порушення допущено з вини ОСОБА_1 , який не зареєстрував права власності на придбану земельну ділянку. 
27.04.2023 Вижницька окружна прокуратура листами №50-1-4-1082ВИХ-23 звернулась до Банилівської сільської ради, у якому повідомила про обставини, встановлені в акті ревізії №20-33/2, проведеної Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області обставини перебування упродовж 2021-2023 років земельної ділянки (кадастровий номер 7320583500:01:001:0579) у безоплатному користуванні Алокла А.Ф., що призвело до недоотриманих доходів місцевим бюджетом на суму 332 671,90 грн. У листі окружна прокуратура просила надати документи, які слугували підставою для укладення договору, інформацію про сплату орендної плати за користування земельною ділянкою впродовж 2021-2023 років та інформацію про проведення сільською радою претензійно-позовної роботи.
У відповідь на вказаний лист, Банилівська сільська рада листом №02-18/657 від 02.05.2023 надала копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, копію довідки про суму сплати коштів за договором купівлі-продажу, та повідомила, що у відповідності до п.4 договору купівлі-продажу договір оренди земельної ділянки було припинено після підтвердження факту сплати покупцем 50% вартості земельної ділянки, у зв`язку з чим інформація про сплату орендної плати за 2021-2022 роки – відсутня.
Також Вижницька окружна прокуратура листом №50-104-1081ВИХ-23 звернулась до Чернівецької обласної військової адміністрації, у якому просила надати копії розпоряджень щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7320583500:01:001:0579. У відповідь Чернівецька обласна військова адміністрація 04.05.2023 надала витребувані розпорядження.
08.10.2024 Вижницька окружна прокуратура листом №50-106-2522ВИХ-24 звернулась до Банилівської сільської ради з проханням повідомити чи вживались заходи претензійно-позовної роботи щодо ФОП Алокла А.Ф. про стягнення безпідставно збережених коштів.
21.10.2024 Банилівська сільська рада повідомила Вижницьку прокуратуру про те, що у структурі сільської ради немає юриста, відсутні кошти в бюджеті громади на оплату послуг для укладання угоди з адвокатом на відкриття претензійно-позовної роботи щодо Алокла А.Ф., тому позов до ФОП Алокла А.Ф. щодо стягнення безпідставно збережених коштів заявлений не буде.
22.10.2024 Вижницька окружна прокуратура повідомила Банилівську сільську раду про те, що прокуратура пред`являє позовну заяву до ФОП Алокла А.Ф. в інтересах держави в особі Банилівської сільської ради, а також про те, що підставою для звернення прокурора до суду є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і наявність підстав для представництва може бути оскаржена відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».
Враховуючи наведене листування, а також те, що позовну заяву подано 01.11.2024, прокурор дотримався порядку, встановленого у ст.23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, звернувся до компетентного органу з повідомленням про наявність підстав звернення до суду з метою захисту інтересів держави, порушення яких полягає в не отриманні доходів від використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, проте такий орган не вжив належних заходів для захисту інтересів держави, надавши прокурору формальну відповідь про відсутність наміру звернення до суду.
В обґрунтуванні щодо визначення юрисдикції суду прокурор зазначив, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.10.2016 було проведено державну реєстрацію ФОП Алокла Аззама Фаделя як фізичної особи-підприємця, про що свідчить запис №20270000000006731, відповідач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернівецькій області як фізична особа підприємець досі. На земельній ділянці з кадастровим номером 7320583500:01:001:0579 Алокла А.Ф. здійснює свою господарську діяльність, пов`язану із лісопильним та стругальним виробництвом.

Фактичні обставини справи

02.11.2018 розпорядженням №1190 Чернівецька обласна державна адміністрація надала Алокла Аззаму Фаделю в оренду терміном дії на 15 років земельну ділянку площею 1,7378 га, кадастровий номер 7320583500:01:001:0579, яка розташована на території Коритненської сільської ради, вул. Тракторна, 1-Х, Вижницького району, Чернівецької області (за межами населеного пункту), встановила орендну плату в розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на три роки з подальшим переглядом та уповноважила Вижницьку районну державну адміністрацію виступити стороною та підписати договір оренди земельної ділянки.
14.12.2018 Вижницька районна державна адміністрація (орендодавець) та Алокла Аззам Фадель (орендар) уклали договір №14 оренди земельної ділянки, з умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, цільове призначення – 11.02 (для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) з кадастровим номером 7320583500:01:001:0579, яка розташована на території Коритненської сільської ради, Вижницького району, Чернівецької області (за межами населеного пункту).
Відповідно до п.3 договору оренди на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: незавершене будівництво (фундамент), а також інших об`єктів інфраструктури – немає.
Відповідно до п.4 договору оренди земельна ділянка передається в оренду без будівель.
Відповідно до п.5 договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання договору становить 1386132,94 грн.
Відповідно до п.8 договір укладено на 15 років.
У п.9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова 166 335,95 грн. в рік, що становить 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на три роки з подальшим переглядом.
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної власності здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації, цільового призначення, визначених законодавством (затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що замовляються під час укладання або зміни умов договору оренди або продовження його дії) (п.10 договору).
Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у розмірі 1/12 частини орендної плати не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем.
21.02.2019, розпорядженням №180-р, Чернівецька обласна державна адміністрація надала Алокла Аззаму Фаделю дозвіл на розроблення звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,7378 га, кадастровий номер 7320583500:01:001:0579, яка розташована на території Коритненської сільської ради, вул. Тракторна, 1-Х, Вижницького району, Чернівецької області.
25.10.2019, розпорядженням №1033-р Чернівецька обласна державна адміністрація: затвердила Алокла Аззаму Фаделю звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки державної власності, яка передається у власність (шляхом викупу); затвердила ціну продажу земельної ділянки – 782 010 грн, що становить 45 грн 1 м. кв. (без врахування ПДВ); вирішила продати Алокла Аззаму Фаделю земельну ділянку державної власності несільськогосподарського призначення у власність, кадастровий номер 7320583500:01:001:0579; уповноважила Вижницьку районну державну адміністрацію здійснити реєстрацію речових прав, укласти (підписати) договір купівлі-продажу земельної ділянки та припинити дію договору оренди земельної ділянки від 14.12.2018 №14.
Реалізація вказаного розпорядження не відбулась.
27.03.2020, розпорядженням №295-р Чернівецька обласна державна адміністрація вирішила продати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1,7378 га, кадастровий номер 7320583500:01:001:0579 та дозволити здійснити розрахунок за придбання земельної ділянки із розстроченням платежу терміном дії на 2 роки рівними частинами; уповноважити Вижницьку районну державну адміністрацію укласти (підписати) договір купівлі-продажу земельної ділянки шляхом розстрочення платежу терміном дії на 2 роки.
Реалізація вказаного розпорядження не відбулась.
01.10.2020, розпорядженням №954-р Чернівецька обласна державна адміністрація затвердила Алокла Аззаму Фаделю звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки державної власності, яка передається у власність (шляхом викупу); затвердила ціну продажу земельної ділянки 427 799 грн, що становить 24,6 грн 1 м. кв. (без урахування ПДВ); вирішила продати Алокла Аззаму Фаделю земельну ділянку державної власності несільськогосподарського призначення у власність, загальною площею 1,7378 га, кадастровий номер 7320583500:01:001:0579; уповноважила Вижницьку районну державну адміністрацію здійснити реєстрацію речових прав та укласти (підписати) договір купівлі-продажу земельної ділянки, припинити дію договору оренди земельної ділянки від 14.12.2018 №14; дозволено ОСОБА_1 здійснити розрахунок за придбання земельної ділянки із розстроченням платежу терміном дії на 2 роки рівними частинами не рідше, ніж один раз у три місяці згідно з графіком, який є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу за умови сплати протягом 30 календарних днів після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу не менш ніж 50 відсотків вартості земельної ділянки; заборонено ОСОБА_1 продаж або інше відчуження земельної ділянки до повного розрахунку за договором купівлі-продажу.
Також цим розпорядженням визнано такими, що втратили чинність розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації №1033-р від 25.10.2019 та №295-р від 27.03.2020.
23.12.2020 на підставі розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації №954-р від 01.10.2020 «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку та продаж земельної ділянки державної власності несільськогосподарського призначення у власність Алокла Аззаму Фаделю» (зі змінами), Вижницька районнна державна адміністрація (уповноважена особа) та Алокла Аззам Фадель (покупець) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення.
Відповідно до пункту 1.1. договору уповноважена особа продає за плату, а покупець купує земельну ділянку державної власності несільськогосподарського призначення загальною площею 1,7378 га (далі – земельна ділянка).
Згідно з п.1.2. та п.1.3. договору місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки: 7320583500:01:001:0579.
На час складання цього договору земельна ділянка використовується покупцем на умовах оренди згідно з договором оренди, який підписано сторонами 14.12.2018 за реєстраційним номером 14, інформація про що занесена до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого права за №150300908 від 19.12.2018 (п.1.5. договору).
У п.2.1. договору зазначено зміст розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 01.10.2020 №954-р «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку та продаж земельної ділянки державної власності несільськогосподарського призначення у власність Алокла Аззаму Фаделю» щодо ціни продажу в розмірі 427 799 грн. та дозволу здійснити розрахунок за придбання земельної ділянки із розстроченням платежу терміном дії на 2 роки.
Відповідно до п.3.3. договору покупцю належить перерахувати кошти в рахунок оплати ціни продажу предмета цього договору на рахунок Коритненської сільської ради у Вижницькому районі.
Відповідно до пункту 6.1 договору право власності на земельну ділянку, що є предметом цього договору, виникає у покупця після сплати кінцевої суми за розстроченням платежу або сплати всієї суми ціни продажу земельної ділянки, що буде підтверджуватись відповідними квитанціями та заявою продавця про факт повного розрахунку за даним договором та про відсутність будь-яких претензій до покупця.
Відповідно до п.7.2. договору покупець зобов`язується з моменту набуття права власності на земельну ділянку, що є предметом цього договору, сплачувати земельний податок в розмірах і порядку, передбачених чинним законодавством України.
Відповідно до п.7.4. договору факт сплати покупцем в повному обсязі ціни продажу земельної ділянки буде підтверджуватись нотаріально-засвідченою заявою «продавця» про відсутність до «покупця» будь-яких претензій майнового та фінансового характеру.
Договір посвідчено приватним нотаріусом Вижницького нотаріального округу Чернівецької області О.О.Штефюк та зареєстровано за №1524.
У додатку до договору купівлі-продажу сторони узгодили графік розстрочення терміном на два роки платежу, який лишився непогашеним, а саме в розмірі 192 509,60 грн., по 8021,23 грн. щомісяця до 30.11.2022.
23.12.2020 ФОП Алокла А.Ф. оплатив за земельну ділянку перший платіж в розмірі 235 290,00 грн.
30.12.2020 Вижницька районна державна адміністрація та Алокла Аззам Фадель уклали угоду про припинення договору оренди землі №14 від 14.12.2018.
Вказана угода укладена на виконання розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 15.12.2020 №14140р «Про внесення змін до розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 01.10.2020 №954-р» та на підставі договору серії НМР №405140 купівлі-продажу земельної ділянки державної власності несільськогосподарського призначення загальною площею 1,7378 га, кадастровий номер 7320583500:01:001:0579, яка розташована на території Коритненської сільської ради, вул. Тракторна, 1-Х, Вижницького району, Чернівецької області (за межами населеного пункту), підписаного сторонами 23.12.2020, а також платіжного доручення №8 від 23.12.2020 на суму 235 290 грн, що свідчить про сплату 55% ціни продажу земельної ділянки.
24.03.2021, 31.05.2021, 31.08.2021, 01.12.2021, 31.08.2022 та 27.12.2022 ФОП Алокла А.Ф. перерахував Банилівській сільській раді кошти з призначенням платежів «кошти від продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що перебувають у держ та комун власності з розстроченням платежу».
20.02.2023 Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області склало акт №20-33/2 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Чернівецької обласної державної (військової) адміністрації за період з 01.01.2019 до 31.12.2022, у якому за результатами проведеної ревізії було встановлено, що упродовж 2021-2022 років земельна ділянка площею 1,7378 га з кадастровим номером 7320583500:01:001:0579 перебувала у безоплатному користуванні Алокла А.Ф., що призвало до недоотриманих доходів до місцевого бюджету на суму 332 671,90 грн., оскільки право оренди земельної ділянки припинено 30.12.2020 на підставі угоди про припинення договору оренди №14 від 14.12.2018.
В акті ревізії встановлено, що земельна ділянка забудована нежитловою цегляною будівлею вагової загальною площею 13,5 кв.м., яку було придбано Алокла А.Ф. у власність 24.02.2018 на підставі договору купівлі-продажу, доданого до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки.
13.06.2024 Вижницька окружна прокуратура листом №50-106-1479ВИХ-24 звернулась до Головного управління ДПС у Чернівецькій області з проханням надати інформацію про сплату коштів за договором купівлі-продажу від 23.12.2020, за користування спірною землею з 01.01.2021 до 17.05.2023 та щодо реєстрації Алокла А.Ф. як суб`єкта господарської діяльності.
19.06.2024 Головне управління ДПС у Чернівецькій області надало Вижницькій окружній прокуратурі відповідь, у якій повідомило, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізична особа Алокла А.Ф. набув у власність 17.05.2023 земельну ділянку площею 1,7378 га (кадастровий номер 7305835500:01:001:0579) згідно з договором купівлі-продажу від 23.12.2020, вказаному платнику нараховано земельний податок за 2023 рік в сумі 11 097,23 грн., ППР №567693-2408-2401 від 20.06.2024 та за 2024 рік в сумі 18428,25 грн., ППР №567710-2408-2401 від 20.06.2024. Відповідно до інтегрованих карток платника Алокла А.Ф. за період з 01.01.2021 до 17.05.2023 сплата по земельному податку з фізичних осіб та по орендній оплаті з фізичних осіб – відсутня. Фізична особа Алокла Аззам Фадель перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області (Вижницька ДПІ) як фізична особа-підприємець з 11.10.2016 до цього часу.
Також 13.06.2024 Вижницька окружна прокуратура листом №50-106-148ВИХ-24 до Банилівської сільської ради просила повідомити чи сплачував Алокла А.Ф. з 01.01.2021 до листопада 2022 року чи травня 2023 року кошти за користування земельною ділянкою. 
У відповідь на цей лист Банилівська сільська рада 21.06.2024 повідомила, що кошти за користування спірною земельною ділянкою із 01.01.2021 до 17.05.2023 до бюджету сільської ради не надходили.
До листа Банилівська сільська рада долучила:
- копію рішення №608-17/2022 від 07.07.2022 «Про встановлення ставок орендної плати», відповідно до якого з 01.01.2023 на території Банилівської сільської ради для земель промисловості встановлено ставку орендної плати в розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі;
- копію рішення №257-8/2021 від 25.06.2021 «Про встановлення ставок орендної плати на 2022 рік», відповідно до якого з 01.01.2022 на території Банилівської сільської ради для земель промисловості встановлено ставку орендної плати в розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі;
- копію рішення №623-48/20 від 25.06.2020 «Про встановлення ставок орендної плати на 2021 рік», відповідно до якого на 2021 рік затверджено ставки орендної плати за землю в с.Банилів та с.Бережниця.
Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 27.06.2024, земельна ділянка з кадастровим номером 7305835500:01:001:0579 має цільове призначення: 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорію земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості; щодо форми власності інформація відсутня; площа: 1,7378 га; місце розташування: Чернівецька область, Вижницький район на території Коритненської сільської ради, вулиця Тракторна, 1-Х; дата нормативно грошової оцінки – 13.02.2023, значення – 1 753 458,17 грн.; відомості про власника: Алокла Аззам Фадель, дата державної реєстрації права в державному реєстрі прав – 17.05.2023.
Відповідно до Інформаційної довідки №384690840 від 27.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7305835500:01:001:0579:
- 14.12.2018 зареєстровано право оренди Алокла А.Ф. на підставі договору оренди землі від 14.12.2018 №14, орендодавець Чернівеьцка обласна державна адміністрація;
- 30.12.2020 зареєстровано припинення права оренди Алокла А.Ф. на підставі угоди від 30.12.2020 про припинення договору оренди землі від 14.12.2018 №14;
- 17.05.2023 зареєстроване право власності Алокла А.Ф. на земельну ділянку з кадастровим номером 7305835500:01:001:0579 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого за №1524 приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області 23.12.2020.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою без здійснення плати за таке користування. У позовній заяві прокурор покликається на ст.1212 ЦК України.
Відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Правові підстави користування земельною ділянкою державної або комунальної власності за змістом глави 15 Земельного кодексу України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно зі статтями 122-124 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку державної або комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. 
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено в ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду землі». Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до  Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 
Подібний правовий висновок, зокрема, викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17. 
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч.1 ст.1212 ЦК України.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27.07.2023 у справі №918/779/22.
У постанові від 10.07.2024 у справі №916/2595/22 Верховний Суд вказав, що для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.
Як було встановлено з матеріалів справи, відповідач у спірний період з із 01.01.2021 до 17.05.2023, користувався земельною ділянкою, але не сплачував за неї ні орендної плати (договір оренди земельною ділянкою та право оренди відповідача припинено 30.12.2020), ні земельного податку (право власності відповідача зареєстроване 17.05.2023).
Зокрема, за інформацією з листа Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 19.06.2024, відповідачу нараховано заборгованість зі сплати земельного податку за 2023 рік в сумі 11 097,23 грн., ППР №567693-2408-2401 від 20.06.2024 та за 2024 рік в сумі 18428,25 грн., ППР №567710-2408-2401 від 20.06.2024, а відповідно до інтегрованих карток платника Алокла А.Ф. за період з 01.01.2021 до 17.05.2023 сплата по земельному податку з фізичних осіб та по орендній оплаті з фізичних осіб – відсутня.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що до моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права власності на земельну ділянку, правовідносини фактичного користування земельними ділянками без укладеного договору її оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Апелянт, покликається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 15.10.2019 у справі №922/1379/18.
Зокрема, у п.п.4.34-4.35. цієї постанови зазначено: «Установивши, що користування земельною ділянкою ТзОВ «Род-Ник Інвест» без укладеного договору оренди землі було зумовлене з метою забезпечення породження учасниками правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, тобто укладення договору купівлі-продажу цієї ж земельної ділянки, який в подальшому був укладений, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що спірне майно (земельна ділянка) не може вважатися набутим чи збереженим відповідачем без достатніх правових підстав, а тому підстави для застосування статті 1212 Цивільного кодексу України відсутні.
Суд апеляційної інстанції не звернув належної уваги на те, що у даних спірних правовідносинах право користування земельною ділянкою вирішувалось у порядку її викупу, а не оформлення користування на умовах оренди, помилково, враховуючи фактичні обставини цієї справи, застосував норму статті 1212 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та дійшов до неправильного висновку про задоволення позову, у зв`язку з чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.»
Однак, як правильно звернув увагу прокурор у відзиві на апеляційну скаргу, у справі №922/1379/18 було встановлено факт оплати відповідачем земельного податку за користування земельною ділянкою в період оформлення права власності на цю земельну ділянку. 
Натомість, у спірному випадку встановлено такі фактичні обставини, що відрізняються від фактичних обставин, встановлених у справі №922/1379/18 та мають визначальне значення для вирішення спору:
- у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2020 визначено, що на час складання цього договору земельна ділянка використовується покупцем на умовах оренди згідно з договором оренди від 14.12.2018;
- у пункті 6.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки обумовлено момент переходу права власності на право земельну ділянку, а саме: 
право власності виникає у покупця після сплати кінцевої суми за розстроченням платежу або сплати всієї суми ціни продажу земельної ділянки, що буде підтверджуватись відповідними квитанціями та заявою продавця про факт повного розрахунку за даним договором та про відсутність будь-яких претензій до покупця;
- у п.7.2. договору купівлі-продажу визначено момент виникнення обов`язку сплати земельного податку, а саме:
покупець зобов`язується з моменту набуття права власності на земельну ділянку, що є предметом цього договору, сплачувати земельний податок в розмірах і порядку, передбачених чинним законодавством України.
Апелянт зазначає, що на виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням платежу ФОП Алокла А.Ф. оплатив перший платіж у відповідності до наданого платіжного поручення №8 від 23.12.2020, тому у відповідності до ч.7 ст.128 ЗК України у покупця виникло право на оформлення права власності на земельну ділянку та кореспондуючий такому праву обов`язок продавця сприяти у здійсненні такого права, що випливає із засад добросовісності сторін.
Колегія суддів відхиляє такі доводи та звертає увагу на те, що відповідно до ч.7 ст.128 ЗК України договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) разом з договором купівлі-продажу є підставою для державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Проте, в договорі купівлі сторони чітко обумовили, що право власності виникає у покупця після сплати всієї ціни продажу, що в спірному випадку мало місце 17.05.2023.
Відповідно до п.7.2. договору обов`язок сплати земельного податку в покупця виникає з моменту набуття права власності на земельну ділянку, тобто з 17.05.2023.
Як повідомило Головне управління ДПС у Чернівецькій області Вижницьку  окружну прокуратуру у листі від 19.06.2024, земельний податок за спірну земельну ділянку в період з 01.01.2021 до 17.05.2023 не сплачувався.
Водночас, договір оренди №14 від 14.12.2018, на підставі якого покупець використовував земельну ділянку на момент укладення договору купівлі-продажу, було припинено сторонами додатковою угодою від 30.12.2020, припинення права оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Таким чином, у спірний період - з 31.12.2020 до 17.05.2023, відповідач використовував земельну ділянку, не маючи права оренди та не будучи власником цієї земельної ділянки, відповідно, не сплачуючи ні земельного податку, ні орендної плати. 
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Апелянт, наголошуючи на існуванні договірних відносин між сторонами, що виключає застосування ст.1212 ЦК України у спірних фактичних обставинах, покликається на правовий висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 17.05.2023 у справі №916/3893/21 про те, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося у не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Слід зазначити, за фактичними обставинами справи №916/3893/21 відповідач користувався спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди, однак ухилявся від внесення змін до цього договору в частині збільшення розміру орендної плати у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки.
У постанові від 17.05.2023 у справі №916/3893/21 Верховний Суд вважав    правильним стягнення різниці між сплаченою орендною платою за договором оренди та сумою, яку мав би сплатити користувач у випадку його добросовісної поведінки та внесення відповідних змін до договору оренди землі, на підставі  статті 1212 ЦК України, оскільки зміни щодо цільового призначення спірної земельної ділянки та відповідно нової нормативної грошової оцінки землі до договору не внесено, а отже, стягнення за чинним договором нової іншої суми орендної плати неможливе, проте відповідач користується земельною ділянкою саме за новим цільовим призначенням, зміненим за його заявою.
При цьому, Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення із фактичного землекористувача коштів, утриманих без достатньої правової підстави, та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до п.288.1 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а її зміна є підставою для перегляду розміру орендної плати. Розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим розміру земельного податку, встановленого для відповідних категорій земельних ділянок на відповідній території, та не може перевищувати 12% нормативно грошової оцінки земельної ділянки (п. 288.5.1 - 2.88.5.2. ст. 288 ПК України).
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України.
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.
Відповідно до ст.12 Закону України “Про оцінку земель” нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (ст.3 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років (ст. 18 Закону України “Про оцінку земель”).
Відповідно до ст.20 вказаного Закону за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з положеннями ч.3 ст.23 Закону України “Про оцінку земель” витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Так, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.
Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20 та постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 зазначено, що законодавство     не обмежує можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру. 
Належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98-103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору у справі.
З матеріалів справи вбачається, що розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання відповідачем земельної ділянки комунальної форми власності здійснювався на підставі відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, вказаних в договорі оренди №14 від 14.12.2018.
За змістом ч.2 ст.18 Закону України «Про оцінку землі» нормативна грошова оцінка земельних ділянок несільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, проводиться - не рідше ніж один раз на 7-10 років.
Відтак, у спірний період (2021 -2023 рр) нормативна-грошова оцінка, зазначена у договорі оренди, укладеному у 2018 року, була актуальною.
Так, нормативно-грошова оцінка на дату укладення договору оренди земельної ділянки (14.12.2018) становила 1 386 132,94 грн. (п.5 договору), станом на 13.02.2023 – 1 753 458,17 грн (відповідно до інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку).
Спірна земельна ділянка належить до категорії земель промисловості, цільове призначення – 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Відповідно до рішень Банилівської сільської ради у 2021-2023 роках ставка орендної плати для земель промисловості становила 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
Кi = І:100,
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік (відповідно до вимог статті 289 Податкового кодексу України) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення у розрізі років становить: на 2021 рік – 1,1; на 2022 рік – 1,15; 2023 рік – 1,051.
Наведений у позовній заяві розрахунок розміру безпідставно збережених коштів з орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 7320583500:01:001:0579, здійснено відповідно до вимог ст.289 ПК України, з урахуванням встановленої органом місцевого самоврядування ставки орендної плати, застосованої до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з індексацією, такий розрахунок є арифметично правильним.
Зокрема, плата за користування спірною земельною ділянкою за розрахунком прокурора становить: - за 2021 рік – 45 742,58 грн; - за 2022 рік – 52 603,97 грн; - за 5 місяців 2023 року (до 17.05.2023) – 23 036,15 грн.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки в сумі 121382,70 грн., відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.
Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. 
Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.
В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Алокла Аззама Фаделя від №21/04-25 від 21.04.2025 (вх. №01-05/1218/24 від 22.04.2025 – відмовити.
2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.03.2025 у справі №926/2783/24 – залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги – покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Желік М.Б. 

                              суддя                                                            Галушко Н.А.

                                 суддя                                                   Орищин Г.В.