СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року                                 м. Харків                        Справа № 922/2555/21  
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Россолов В.В.,
за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,
представників:
прокурор Ногіна О.М.;
від відповідача-3 – Сергєєв А.В.;
відповідач-4 – Лепей В.В. (у режимі відеоконференції);
від відповідача-4 – Некрасов О.В. (у режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Слобідської окружної прокуратури міста Харкова (вх.1157Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 (суддя Чистякова І.О., повний текст складено 07.05.2025) у справі №922/2555/21
за позовом Виконувача обов`язків керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області             
до відповідачів:
1. Харківської міської ради,                                                                                                                                                                                                 
2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради,                                                                                                                                                                                                 
3. Фізичної особи-підприємця Ільїної Тетяни Миколаївни,                                                                                                                                                                                                 
4. ОСОБА_1                         
про визнання незаконним та скасування додатку до рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та витребування нежитлових приміщень

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 позовну заяву Виконувача обов`язків керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області залишено без руху на підставі ч.11 ст.176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Встановлено прокурору для усунення недоліків позовної заяви 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано прокурору у встановлений строк подати до Господарського суду Харківської області:
- експертно-грошову оцінку вартості спірного нерухомого майна, здійснену в порядку, визначеному законом, чинну на дату подання позовної заяви;
- документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна;
- докази доплати судового збору, з урахуванням наданої оцінки (експертно-грошової оцінки спірного майна), здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви.
В основу ухвали покладено наступні висновки суду.
09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" (далі - Закон №4292-ІХ), абзацом 1 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до ГПК України, зокрема, до статей 164 (доповнено частиною шостою), 174 (частину другу доповнено абзацом третім) ГПК України. Також  Законом №4292-ІХ доповнено статтю 390 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) частиною п`ятою. Позовна заява прокурора не відповідає вимогам ст.164 ГПК України. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21 залишено позов прокурора без розгляду. Задоволено клопотання відповідача-4 – ОСОБА_1 (вх.10929 від 05.05.2025) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2025 у справі №922/2555/21. Постановлено скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2025 у справі №922/2555/21. Відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-4 - ОСОБА_1 (вх.10929 від 05.05.2025) про стягнення з позивача - Слобідської окружної прокуратури м.Харкова на користь відповідача-4 - ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 39   250,00 грн.
Господарський суд Харківської області залишив позов прокурора без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.226 ГПК України, оскільки прокурор не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою від 28.04.2025, у установлений судом строк.
З огляду на залишення позову без розгляду, суд першої інстанції, керуючись приписами ст.145 ГПК України, визнав за необхідне задовольнити клопотання відповідача-4 та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2025 у справі №922/2555/21.
Відмова у задоволенні клопотання відповідача-4 - ОСОБА_1 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 39   250,00   грн. мотивована тим, що судом не встановлено, а відповідачем-4 не доведено необґрунтованості дій прокурора, як необхідної передумови для стягнення з останнього на користь відповідача-4 на підставі ч.5 ст.130 ГПК України витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із означеною ухвалою, Слобідська окружна прокуратура міста Харкова через підсистему «Електронний суд» звернулася до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21 та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті.    
На переконання апелянта, при постановленні оскаржуваної ухвали судом допущено неправильне застосування норм матеріального права (ч.5 ст.390 ЦК України) та порушення норм процесуального права (ч.3 ст.3, ст.14 ГПК України) з огляду на наступне:
- норми ГПК України підлягають застосуванню в редакції, чинній на час вчинення окремої процесуальної дії – звернення прокурора з позовом до суду. Позовна заява подана прокурором з дотриманням вимог ст.164 ГПК України у редакції станом на дату вчинення процесуальної дії. Частина 6 ст.164 ГПК України у діючій редакції не має зворотної дії в часі;
- позовна заява подана прокурором про витребування майна у ОСОБА_2 як у недобросовісного набувача. Про недобросовісність останнього набувача ОСОБА_1 прокурором наголошувалось під час розгляду справи. Недобросовісність набуття спірного майна виключає можливість застосування вимог, які стосуються витребування майна у добросовісного набувача. Саме позовній вимозі про витребування майна у недобросовісного набувача суд має надати оцінку під час розгляду справи. У випадку якщо суд дійде висновку про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.388 ЦК України (право власника на витребування майна від добросовісного набувача), це не свідчить про обов`язок позивача змінити предмет позову, оскільки це є правом позивача, і за обрання можливого неефективного способу захисту позивач несе відповідні ризики у вигляді відмови в задоволенні позову;
- невнесення прокурором вартості витребуваного майна на депозитний рахунок суду виключає можливість постановлення рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача, але не виключає можливість розгляду справи за позовом прокурора та ухвалення судом рішення про витребування майна у недобросовісного набувача;
- частина 5 ст.390 ЦК України не поширюється на випадки подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача. Питання добросовісності чи недобросовісності набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення;
- застосування ч.6 ст.164 ГПК України, яка не підлягає застосуванню при прийнятті справи до свого провадження після направлення справи Верховним Судом на новий розгляд у частині позовної вимоги про витребування нерухомого майна, може свідчити про незаконну відмову в доступі до правосуддя;
- Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» передбачено компенсацію безпосередньо органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Тобто, саме за рахунок вищевказаних органів здійснюється компенсація, а не за рахунок прокурора;
- механізм реалізації нововведених норм ЦК України на даний час відсутній.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Слобідської окружної прокуратури міста Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21. Встановлено строк по 06.06.2025 (включно) для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та/або клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги. Призначено розгляд  апеляційної скарги на 10.06.2025 об 11:00год. 

Через підсистему «Електронний суд» 02.06.2025 від Слобідської окружної прокуратури міста Харкова надійшла заява (вх.6906), за змістом якої прокуратура просить зупинити виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у задоволенні означеної заяви відмовлено з мотивів, викладених в ухвалі.

Через підсистему «Електронний суд» 05.06.2025 від Харківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.7106; у межах встановленого судом строку), згідно з прохальною частиною якого відповідач-1 просить у задоволенні апеляційної скарги Слобідської окружної прокуратури міста Харкова відмовити повністю, ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21 - залишити без змін.  
Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги, відповідач-1 зазначає наступне. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №4292-ІХ передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом. Внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості спірного майна на депозитний рахунок суду є обов`язковою умовою для подальшого розгляду справи про витребування майна у добросовісного набувача. Невчинення таких дій унеможливлює винесення позитивного рішення у справі та, як наслідок, поновлення порушеного права держави або територіальної громади, за захистом якого звернувся прокурор. Враховуючи, що за наслідками розгляду цієї справи можливе прийняття судом рішення про витребування спірного майна у набувача, який може бути визнаний судом добросовісним, суд обґрунтовано зобов`язав прокурора здійснити передбачені Законом №4292-ІХ дії з метою забезпечення подальшого розгляду справи судом та дотримання балансу інтересів сторін, зокрема шляхом реалізації визначеного новою редакцією статті 390 ЦК України порядку.

Через підсистему «Електронний суд» 05.06.2025 від Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради отримано відзив на апеляційну скаргу (вх.7110; у межах встановленого судом строку), згідно з прохальною частиною якого відповідач-2 просить у задоволенні апеляційної скарги Слобідської окружної прокуратури міста Харкова відмовити повністю, ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 - залишити без змін. При цьому зміст відзиву відповідача-2 на апеляційну скаргу повністю дублює зміст відзиву відповідача-1 на апеляційну скаргу. 

06.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.7117; у межах встановленого судом строку), згідно з прохальною частиною якого відповідач-4, зокрема, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Слобідської окружної прокуратури міста Харкова, залишити без змін ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21.
При цьому у відзиві відповідач-4 зазначає наступне:
- доводи апеляційної скарги ґрунтуються на хибному тлумаченні норм чинного законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції;
- Закон №4292-IX підлягає застосуванню до всіх справ, які ще перебувають на розгляді, у тому числі й у частині компенсації добросовісному набувачеві вартості майна у разі його витребування. Позов Слобідської окружної прокуратури м.Харкова пред`явлено до ОСОБА_1 , яка набула право власності на майно добросовісно;
- частина 5 ст.390 ЦК України є нормою матеріального права, уже чинною, а отже, обов`язковою до застосування судом при вирішенні спору по суті. Вона гарантує захист прав добросовісного набувача і має імперативний характер;
- невиконання прокурором вимог суду щодо надання звіту про оцінку майна та внесення відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду як компенсації є істотною процесуальною перепоною для подальшого розгляду справи;
- суд надав прокуратурі достатній строк для проведення оцінки майна та внесення відповідного депозиту, чим забезпечив дотримання принципу верховенства права та справедливості. Відмова в застосуванні нових норм суперечила б чинному законодавству та гарантіям захисту прав добросовісних набувачів;
- позиція позивача про необхідність застосування редакції ст.164 ГПК України, чинної на момент подання позову, є хибною та не враховує положення ч.6 ст.164 ГПК України, введеної Законом №4292-IX. Як убачається зі змісту п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4292-IX, нові вимоги до позовної заяви застосовуються до всіх справ, які на момент набрання чинності законом перебувають на розгляді;
- на поточному етапі розгляду справи питання про добросовісність/недобросовісність набуття майна не може вважатися встановленим;
- згідно з ч.5 ст.12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Відтак, твердження прокурора про те, що добросовісність ОСОБА_1 виключена, є необґрунтованими та суперечать як нормам матеріального і процесуального права, так і принципу юридичної визначеності;
- посилання позивача нібито на відсутність механізму реалізації Закону №4292-ІХ не є підставою для незастосування Закону, оскільки сам Закон набирає чинності з моменту його прийняття та має безпосередню дію, а нібито відсутність підзаконних актів не звільняє суб`єктів права від обов`язку його застосовувати. Суд зобов`язаний керуватися чинним законодавством, забезпечуючи захист прав добросовісного набувача, незалежно від того, чи розроблені відповідні нормативно-правові акти Кабінетом Міністрів України, а питання організації виконання Закону не може слугувати підставою для ігнорування або відтермінування застосування його норм.

Фізична особа-підприємець Ільїна Тетяна Миколаївна правом, наданим ст.263 ГПК України, не скористалася, відзиву на апеляційну скаргу не надала. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 10.06.2025 прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представники відповідачів проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржувану ухвалу залишити без змін. 
Заслухавши пояснення учасників справи, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія постановила ухвалу (без оформлення окремого документу) про перерву в судовому засіданні до 24.06.2025 о 12:00год.  

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Радіонової О.О., на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду від 20.06.2025, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Россолов В.В. 

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 24.06.2025 прокурор просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21 та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті. 
Представник відповідача-3, відповідач-4 та його представник заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу – залишити без змін.   
Відповідачі-1, 2 явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про наявність поважних причин неявки суд завчасно не повідомили. Належне повідомлення останніх про дату, час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи. 
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності відповідачів-1, 2.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
25.06.2021 виконувач обов`язків керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради (відповідач-1), Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (відповідач-2), Фізичної особи-підприємця Ільїної Тетяни Миколаївни (відповідач-3) та ОСОБА_2 (відповідач-4) про:
1) визнання незаконним та скасування пункту 60 додатку 1 до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова" від 06.07.2016 №283/16;
2) визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 30.11.2016 №5404-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Ільїною   Т.М., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за №2618;
3) витребування у ОСОБА_2 на користь об`єднаної територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень другого поверху №№І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2 загальною площею 97,1кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ. "Б-2" за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язання Харківської міської ради Харківської області прийняти останні.
В обґрунтування позовної заяви прокурор зазначив, що під час прийняття Харківською міською радою оспорюваного рішення та в ході здійснення процедури відчуження спірного нерухомого майна і укладання оспорюваного договору відповідачі-1, 2, 3 порушили вимоги законодавства про приватизацію, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2012-2016 роки, Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2017-2022 роки, що безпосередньо порушує права та інтереси територіальної громади м.Харкова.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2021 у справі №922/2555/21, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022, у задоволенні позову прокурора відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду від 24.09.2024 касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі №922/2555/21 скасовано в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про витребування в ОСОБА_2 на користь об`єднаної територіальної громади м.Харкова нежитлових приміщень другого поверху №№І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2 загальною площею 97,1кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ."Б-2" за адресою: АДРЕСА_1 . Справу №922/2555/21 передано на новий розгляд у частині зазначеної позовної вимоги до Господарського суду Харківської області. У частині відмови в задоволенні решти позовних вимог рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі №922/2555/21 залишено без змін з мотивів, наведених у цій постанові.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.10.2024 прийнято справу №922/2555/21 до свого провадження в частині позовної вимоги про витребування спірного нерухомого майна в ОСОБА_2 на користь об`єднаної територіальної громади м.Харкова.
Ухвалою місцевого господарського суду від 27.01.2025 задоволено клопотання Слобідської окружної прокуратури (вх.30787 від 06.12.2024) про заміну відповідача-4 ( ОСОБА_2 ) належним відповідачем. Замінено неналежного відповідача у справі №922/2555/21 - ОСОБА_2 на належного відповідача - ОСОБА_1 .
Відтак, предметом спору у справі №922/2555/21 є позовна вимога прокурора про витребування у ОСОБА_1 на користь об`єднаної територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради нежитлових приміщень другого поверху №№ І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2 загальною площею 97,1кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ. "Б-2" за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання Харківської міської ради Харківської області прийняти останні.
Ухвалою суду першої інстанції від 04.02.2025 у справі №922/2555/21 задоволено заяву Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області (вх.2823 від 03.02.2025) про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 497721963101 (номер запису про право власності №49122489), а саме: нежитлові приміщення другого поверху №№І, Іа, VІа, VІб, 25-1, 25а-1, 26-2, загальною площею 97,1кв.м, що розташовані у нежитловій будівлі літ. "Б-2" за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 позовну заяву Виконувача обов`язків керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області залишено без руху на підставі ч.11 ст.176 ГПК України. Встановлено прокурору для усунення недоліків позовної заяви 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано прокурору у встановлений строк подати до Господарського суду Харківської області:
- експертно-грошову оцінку вартості спірного нерухомого майна, здійснену в порядку, визначеному законом, чинну на дату подання позовної заяви;
- документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна;
- докази доплати судового збору, з урахуванням наданої оцінки (експертно-грошової оцінки спірного майна), здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви.
Означеною ухвалою, разом з іншим, роз`яснено прокурору, що за умовами ч.ч.12, 13 ст.176 ГПК України, якщо позивач (прокурор) усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач (прокурор) не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Від прокурора 01.05.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява (вх.10808), в якій зазначено наступне:
- прокурором здійснено сплату судового збору за майнову вимогу про витребування майна у ОСОБА_3 відповідно до вартості набутого останнім майна, яка станом на дату подання позовної заяви підтверджувалася Звітом про оцінку майна, виданим суб`єктом оціночної діяльності ФОП Жук В.М. Тобто, у визначених законом розмірах;
- щодо надання експертно-грошової оцінки вартості спірного нерухомого майна, здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви, прокурором зазначено, що положення ч.6 ст.164 ГПК України на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки ці норми закону не мають зворотної дії в часі. Прокурор також зауважив про недобросовісність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; 
- невнесення прокурором вартості витребуваного майна на депозитний рахунок суду виключає можливість постановлення рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача, але не виключає можливість розгляду справи за позовом прокурора та ухвалення судом рішення про витребування нерухомого майна у недобросовісного набувача. Законом №4292-IX передбачено компенсацію безпосередньо органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, а не за рахунок прокурора. Механізм реалізації нововведених норм ЦК України на цей час відсутній.
Підсумовуючи викладене прокурор зазначив, що цією заявою повідомляє суд про усунення недоліків позовної заяви, встановлених в ухвалі Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 у справі №922/2555/25.
Від відповідача-4 через підсистему "Електронний суд" 04.05.2025 надійшла заява (вх.10929 від 05.05.2025), за змістом якої заявник просить місцевий господарський суд, у зв`язку із невиконанням прокурором вимог ухвали суду від 28.04.2025, залишити позовну заяву прокурора без розгляду, скасувати заходи забезпечення позову (а саме арешт майна відповідача ОСОБА_1 ), вжиті ухвалою від 04.02.2025 у справі №922/2555/21, а також стягнути з позивача - Слобідської окружної прокуратури м.Харкова на користь відповідача-4 – ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 39   250,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21 залишено позов прокурора без розгляду. Задоволено клопотання відповідача-4 – ОСОБА_1 (вх.10929 від 05.05.2025) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2025 у справі №922/2555/21. Постановлено скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2025 у справі №922/2555/21. Відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-4 - ОСОБА_1 (вх.10929 від 05.05.2025) про стягнення з позивача - Слобідської окружної прокуратури м.Харкова на користь відповідача-4 - ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 39   250,00 грн.
Незгода Слобідської окружної прокуратури міста Харкова з означеною ухвалою суду першої інстанції від 07.05.2025 стала підставою звернення прокуратури до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Переглядаючи ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21 про залишення позову прокурора без розгляду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, Східний апеляційний господарський суд враховує наступне.
09.04.2025 набрав чинності Закон України №4292-ІХ від 12.03.2025 "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача". 
Абзацом 1 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4292-ІХ внесено зміни до ГПК України, зокрема, до ст.ст.164, 174 ГПК України.
Так, статтю 164 ГПК України доповнено частиною 6 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Частину 2 статті 174 ГПК України доповнено абзацом третім такого змісту: «Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму».
Законом №4292-ІХ також доповнено ст.390 ЦК України   частиною п`ятою наступного змісту:
"5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.
Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.
Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".
Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
Законом №4292-ІХ статтю 391 ЦК України доповнено частиною другою такого змісту: «Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу».
З системного аналізу вказаних норм убачається, що за наслідками розгляду справи про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади суд виносить рішення про витребування майна виключно за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. При цьому, приймаючи рішення про витребування майна, суд вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Перерахування грошових коштів здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.
Як правильно виснував Господарський суд Харківської області за змістом оскаржуваної ухвали, внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості спірного майна на депозитний рахунок суду є обов`язковою умовою для подальшого розгляду справи про витребування майна у добросовісного набувача. Невчинення таких дій унеможливлює винесення позитивного рішення у справі та, як наслідок, поновлення порушеного права держави або територіальної громади, за захистом якого звернувся прокурор.
Норми, які зобов`язують вносити вартість спірного нерухомого майна на депозитний рахунок суду, мають компенсаційний та забезпечувальний характер, оскільки їхньою метою є захист порушених прав усіх учасників спірних правовідносин, зокрема й добросовісного набувача. Так, компенсація вартості витребуваного майна матиме місце у випадку задоволення позову та вилучення майна з володіння набувача, який є добросовісним, а позивач (держава або територіальна громада) отримує право зворотної вимоги до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника.

Щодо дії означених норм у часі Східний апеляційний господарський суд звертає увагу на наступне.
Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч.1). Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи (ч.2). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч.3).
У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 у справі №1-зп/1997).
Разом з тим, під зворотною (ретроактивною) дією акта розуміється поширення його дії на відносини, що виникли до набрання ним чинності.
Системний аналіз викладеного дає змогу виокремити два випадки зворотної дії визначених у законодавстві норм: 1) коли акт законодавства пом`якшує або скасовує відповідальність; 2) якщо законодавець встановлює спеціальні випадки зворотної дії актів законодавства.
Надання зворотної дії в часі законам та нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Подібні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №757/23249/17.
Судова колегія звертає увагу, що пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення  Закону №4292-ІХ унормовано, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:
нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;
нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Східний апеляційний господарський суд, здійснюючи оцінку правомірності застосування норм Закону №4292-IX до справи №922/2555/21, за якою провадження відкрите до набрання чинності вказаним Законом, вважає за необхідне вказати наступне.
З аналізу вищевказаних норм Закону №4292-IX убачається, що останні стосуються і підлягають застосуванню при розгляді позовів, предметом яких є витребування нерухомого майна від добросовісного набувача.
Варто зазначити, що питання добросовісного набуття прав на спірний об`єкт набувачем має бути оцінене судом першої інстанції під час судового розгляду справи. Судова колегія погоджується з твердженнями суду першої інстанції про те, що означена обставина (добросовісності/недобросовісності набуття) залишатиметься невизначеною до закінчення розгляду справи та ухвалення судом рішення по суті спору.
Передчасними є висновки прокурора про те, що добросовісність відповідача-4 є виключеною.
Так, згідно з ч.5 ст.12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. 
Тобто, означена норма закріплює презумпцію добросовісності та розумності поведінки особи, яка реалізує своє суб`єктивне право, що може бути спростована лише на підставі встановлених судом обставин у відповідному процесуальному порядку. У контексті норм ГПК України спростування зазначеної презумпції можливе виключно на стадії судового розгляду справи по суті, оскільки лише на цій стадії суд: досліджує надані сторонами докази, встановлює обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а також здійснює правову оцінку поведінки сторін у межах реалізації ними тих чи інших прав.
Вказане відповідає також загальним засадам господарського судочинства, зокрема принципам змагальності сторін та рівності учасників процесу перед законом і судом, передбаченим ст.ст.7, 13 ГПК України.  
Судова колегія також акцентує увагу на тому, що стверджуючи під час апеляційного провадження про недобросовісність набуття відповідачем-4 спірного нерухомого майна,  прокуратура за змістом позовної заяви посилається, зокрема, на положення ст.388 ЦК України, якою визначено право власника на витребування майна саме від добросовісного набувача.
Пункт 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №4292-IX, зміст якого викладено вище за текстом постанови, прямо встановлює зворотну дію в часі, застосовуючи захист прав добросовісного набувача до справ, що були відкриті, але не розглянуті судом на день набрання Законом №4292-IX чинності. Означена норма забезпечує посилений захист прав добросовісного набувача у справах, провадження в яких відкрито, але ще не ухвалено судом першої інстанції рішення про витребування майна у добросовісного набувача.
Відтак, якщо суд за результатом розгляду справи дійде висновку про добросовісність набувача, суд буде зобов`язаний застосувати чинний Закон №4292-IX у частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Водночас, згідно з доповненою ч.13 ст.238 ГПК України, у разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, суд першої інстанції також буде зобов`язаний застосувати чинний Закон №4292-IX, вирішивши питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача.
Отже, можна прослідкувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між необхідністю внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна (доповнена Законом №4292-IX ч.6 ст.164 ГПК України) та умов і порядку їх компенсації (доповнена Законом №4292-IX ч.13 ст.238 ГПК України) при ухваленні рішення судом першої інстанції.

Окрім означеного судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Згідно з ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
З огляду на вищевикладене, суд має забезпечити дотримання балансу прав та інтересів сторін спору, що, з урахуванням Закону №4292-IX, неможливо без дотримання процесуальних гарантій відповідача-4 як потенційно добросовісного набувача на отримання компенсації вартості нерухомого майна, яке прокурор просить витребувати із власності останнього.
Відтак, враховуючи, що за наслідками розгляду цієї справи можливе прийняття судом рішення про витребування спірного майна у набувача, який може бути визнаний судом добросовісним, залишення позовної заяви без руху ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2025, якою, зокрема, зобов`язано прокурора/позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі вартості спірного майна, оціненого згідно із законом на дату подання позову, відповідає наведеним вище вимогам Закону. 
Щодо доводів апелянта про неможливість застосування ч.6 ст.164 ГПК України до позовної заяви, яка подана до моменту набрання чинності Законом №4292-IX, колегія суддів зазначає, що дійсно на момент подачі позову (25.06.2021) даної частини статті не існувало. Однак, здійснюючи розгляд справи по суті, суд першої інстанції зобов`язаний застосовувати вимоги Закону №4292-IX, зокрема пункт 2 розділу ІІ його Прикінцевих та перехідних положень. А дотримання ч.6 ст.164 ГПК України є передумовою для обов`язкового застосування визначених Законом №4292-IX наслідків при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.11 ст.176 ГПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях     162,     164,     172     цього     Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Як зазначалося вище за текстом постанови, ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 позовну заяву Виконувача обов`язків керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області залишено без руху на підставі ч.11 ст.176 ГПК України. Встановлено прокурору для усунення недоліків позовної заяви 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали.
Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п.2 ч.6 ст.242 ГПК України).
Згідно з ч.1 ст.116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Як убачається з наявної в матеріалах справи довідки про доставку документа в кабінет електронного суду, ухвала Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 про залишення позовної заяви без руху доставлено до електронного кабінету прокурора 30.04.2025 о 15:34год.
Враховуючи положення ст.116 ГПК України, Господарський суд Харківської області вірно виснував, що прокурор повинен був усунути недоліки позовної заяви, визначені ухвалою від 28.04.2025, у строк не пізніше 05.05.2025.
Матеріали справи не містять доказів виконання прокуратурою вимог ухвали місцевого господарського суду від 28.04.2025, а саме надання позивачем: експертно-грошової оцінки вартості спірного нерухомого майна, здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви; документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна; доказів доплати судового збору, з урахуванням наданої оцінки (експертно-грошової оцінки спірного майна), здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви. Відповідні обставини апелянтом не заперечуються. Крім того, прокурор заперечує необхідність здійснення ним дій, визначених судом в оскаржуваній ухвалі.
Частиною 13 ст.176 ГПК України унормовано, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Норми процесуального права – ч.ч.11, 13 ст.176, п.8 ч.1 ст.226 ГПК України не містять жодних застережень щодо допустимості залишення позову без розгляду виключно до закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у разі, якщо позивач не усунув недоліків оформлення позовної заяви. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №910/5120/20, на яку обгрунтовано послався місцевий господарський суд за змістом оскаржуваної ухвали, а також у постанові Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №904/5797/23.  
Оскільки у встановлений судом першої інстанції строк прокурором не усунуто недоліків поданої ним позовної заяви, то колегія суддів погоджується із висновком Господарського суду Харківської області про необхідність залишення позову без розгляду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У цій справі апелянтові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області щодо наявності підстав для залишення позову прокурора без розгляду.
Натомість, апеляційна скарга прокурора не містить самостійних доводів та вимог у частині розгляду судом першої інстанції клопотання відповідача-4 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2025 у справі №922/2555/21, та клопотання відповідача-4 про стягнення з прокурора на користь відповідача-4 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 39   250,00 грн. Відтак, з огляду на положення ст.269 ГПК України (межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції), ухвала місцевого господарського суду в означеній частині не перевіряється.
Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про залишення апеляційної скарги прокуратури без задоволення, оскаржуваної ухвали - без змін як такої, що постановлена з урахуванням обставин справи та вимог чинного законодавства.
Результат апеляційного перегляду, з урахуванням приписів ст.129 ГПК України, має наслідком покладення витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на скаржника.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Слобідської окружної прокуратури міста Харкова залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 у справі №922/2555/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.  

    Повна постанова складена 04.07.2025.

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна  

Суддя                                                                                           В.В. Россолов