ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року 
м. Київ
справа № 480/3032/24
адміністративне провадження № К/990/10047/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М, розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу №480/3032/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області
на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (постановлену у складі колегії: судді-доповідача Бегунца А.О., суддів Мельнікової Л.В. та Русанової В.Б.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якому просив:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області щодо невиготовлення та ненадання до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року для перерахунку його пенсії;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , за посадою заступника начальника відділення відділу податкової міліції Шосткинського об`єднаної державної податкової інспекції Державної податкової адміністрації в Сумській області або посадою прирівняною до цієї посади, станом на 05 березня 2019 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та 01 січня               2023 року, в яких на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі - постанова КМУ №704) вказати розміри надбавки за особливості проходження служби 50% посадового окладу, за службу в умовах режимних обмежень 15%, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, та премії не менше 10% посадового окладу, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII           (далі - Закон №2262-XII), та в яких посадовий оклад, оклад за військовим званням визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених на            01 січня 2019 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року календарних років на відповідний тарифний коефіцієнт визначений згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови КМУ №704, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з моменту виникнення права.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області щодо невиготовлення та ненадання до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та 01 січня               2023 року для перерахунку його пенсії.

Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XXII та з врахуванням положень постанови КМУ №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для здійснення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру його пенсії.

Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2021 року, 01 січня            2022 року та 01 січня 2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, положень постанови КМУ №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ №704, та із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2021 року, з 01 лютого 2022 року та з 01 лютого 2023 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалено стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області суму судового збору в розмірі 605,60 грн.

На виконання рішення суду від 10 липня 2024 року, яке набрало законної сили 12 серпня              2024 року, судом виготовлені виконавчі листи у справі №480/3032/24.

02 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою в якій просив замінити сторону виконавчого провадження у справі №480/3032/24, а саме - Головне управління Державної фіскальної служби України (боржника) (код ЄДРПОУ 39456414) на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби України                                (код ЄДРПОУ 43995469) у виконавчому листі Сумського окружного адміністративного суду виданого від 16 серпня 2024 року щодо стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області суму судового збору в розмірі 605,60 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду 29 січня 2025 року, задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Замінено сторону у виконавчому провадженні з Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (код ЄДРПОУ 39456414) на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Сумській області (код ЄДРПОУ 43995469) щодо стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області суму судового збору в розмірі 605,60 грн.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Головне управління Державної податкової служби у Сумській області (код ЄДРПОУ 43995469) є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від            30 вересня 2020 року №893, а відтак до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області перешли обов`язки по відшкодуванню судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, Головне управління Державної податкової служби у Сумській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником.

На обґрунтування касаційної скарги зазначається, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з порушенням положень статей 52, 379 КАС України, постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» від 18 грудня 2018 року №1200 (далі - постанова                     КМУ №1200) та розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року №682-р (далі - розпорядження КМУ №682-р).

Доводи касаційної скарги полягають у тому, що Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби України в частині реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства і питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу. При цьому, діяльність підрозділів податкової міліції не входить до сфери діяльності, в яких Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби України.

Таким чином, у Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, відсутній механізм реалізації прав та соціальних гарантій, встановлених державою для такої категорії осіб, як працівники податкової міліції, що зі свого боку унеможливлює виконання судових рішень та відновлення порушених прав і інтересів таких осіб у випадку визначення Головного управління Державної податкової служби у Сумській області боржником у правовідносинах щодо видачі довідок про розмір грошового забезпечення.

Крім того, вимога зобов`язального характеру у даній справі не стосується публічно-владних функцій, переданих Головному управлінню Державної податкової служби у Сумській області, і на момент звернення ОСОБА_1 із виконавчим листом, до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України не був внесений запис про припинення державної реєстрації Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення даної вимоги, є передчасними.

Також у касаційній скарзі скаржник вказує, що судами першої та апеляційної інстанції при постановленні рішень не застосовано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18, від 14 квітня 2021 року у справі №826/14904/18, від 13 травня 2021 року у справі №826/2850/17, від 03 червня 2021 року у справі №640/19105/19, від 13 жовтня 2021 року у справі №803/130/16, від 02 листопада 2021 року у справі №816/1231/15, від 18 квітня 2022 року у справі №826/18481/14.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Касаційна скарга надійшла до Суду 10 березня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі №480/3032/24, витребувано адміністративну справу з Сумського окружного адміністративного суду та запропоновано позивачу надати відзив на касаційну скаргу.

Електронну копію ухвали Верховного Суду доставлено в електронний кабінет Головного управління Державної податкової служби у Сумській області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 10 березня 2025 року о 16:06, що підтверджується довідкою Верховного Суду про доставку електронного документа. 

Копію ухвали вручено представнику Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області 31 березня 2025 року за його поштовою адресою, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 0610242329506.

Копію ухвали вручено ОСОБА_1. 01 квітня 2025 року за його поштовою адресою, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 0610242329514.

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року закінчено підготовчі дії і призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 25 червня 2025 року.

Позиція інших учасників справи

Позивач з відзивом на касаційну скаргу до Суду не звертався.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи є прийнятними з огляду на таке.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву позивача про заміну сторони у виконавчому провадженні, виходив з того, що всі права та обов`язки внаслідок проведеної реорганізації перейшли від Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, яке є правонаступником відповідача, у зв`язку з набранням чинності постановою            КМУ №1200 та розпорядженням №682-р.

З вказаними висновками не погодилось Головне управління Державної податкової служби у Сумській області, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення судів першої і апеляційної інстанцій, вказавши, що Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби України тільки в частині реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства і питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу. При цьому, діяльність підрозділів податкової міліції не входить до сфери діяльності, в яких Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що спірним питанням у цій справі є встановлення наявності факту публічного правонаступництва, тобто припинення первісного суб`єкта - Державної фіскальної служби України, або переходу його функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до Державної податкової служби України.

За приписами частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, обов`язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження та правонаступництво сторони, що вибула, іншим суб`єктом з переходом прав та обов`язків.

Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом (частина третя статті 379 КАС України).

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набрання судовим рішенням законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідного процесуального статусу, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені таким статусом сторони. Заміна сторони виконавчого провадження є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Статтею 52 КАС України закріплені положення стосовно процесуального правонаступництва та указано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок №1074).

Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку №1074 здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

За приписами пункту 8 Порядку №1074, внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Колегія суддів у цій справі враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від                30 листопада 2021 року у справі №200/1353/21-а, про те, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.

Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Подібні висновки викладені також Верховним Судом у постанові від 24 січня 2023 року у справі №300/7605/21, де зазначено, що підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єкту владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищезазначені висновки, у межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення факту або припинення первісного суб`єкта - Державної фіскальної служби України, або переходу його адміністративної компетенції (функцій), з приводу якої виник спір, до Державної податкової служби України.

Як було зазначено вище, задовольняючи заяву позивача, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що факт правонаступництва між Державною фіскальною службою України і Державної податковою службою України в спірних правовідносинах випливає з постанови         КМУ №1200 та розпорядження КМУ №682-р.

Однак, наведені висновки судів попередніх інстанцій колегія суддів вважає передчасними з огляду на наступне.

18 грудня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», відповідно до якої утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу України шляхом поділу.

Положеннями постанови КМУ №1200 встановлено, що Державна фіскальна служба України продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19 червня 2019 року №537 (далі - постанова КМУ №537) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Зокрема, відповідно до положень постанови КМУ №537, утворено Головне управління Державної податкової служби у Сумській області шляхом приєднання до нього Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області.

Пунктами 3, 4 постанови КМУ №537 установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Розпорядженням від 21 серпня 2019 року №682-р «Питання Державної податкової служби» Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У подальшому 30 вересня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», якою вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема, й Головне управління Державної податкової служби у Сумській області.

Наказом Державної податкової служби України від 30 вересня 2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби України» вирішено утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено й Головне управління Державної податкової служби у Сумській області.

Наказом Державної податкової служби України від 24 грудня 2020 року №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами Державної податкової служби повноважень та функцій» розпочато з 01 січня 2021 року здійснення територіальними органами Державної податкової служби України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів Державної податкової служби України, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови КМУ №893.

Відповідно до пункту 1 наказу Державної податкової служби України №36 від 28 серпня               2019 року, Державна податкова служба України розпочала виконання функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Основні завдання та повноваження Державної податкової служби визначені в Положенні про Державну податкову службу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від                  06 березня 2019 року №227, відповідно до пункту 7 якого Державна податкова служба здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Таким чином, з аналізу вищезазначених актів у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що постанова КМУ №1200 та розпорядження КМУ №682-р свідчать про наявність факт виключно компетенційного адміністративного (публічного) правонаступництва Державної податкової служби України в частині переходу до Державної податкової служби України функцій Державної фіскальної служби України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач звернувся до суду з позовом щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення.

З огляду на це, колегія суддів доходить висновку, що спір у цій справі стосується обов`язку виготовити довідку про грошове забезпечення особи, яка проходила службу в підрозділах податкової міліції, а отже, не охоплюється тими публічно-владними функціями, що були передані Державній податковій службі України, оскільки податкова міліція не включена до переліку сфер правонаступництва, визначених постановами КМУ №1200, №537 та розпорядженням №682-р. чи інших функцій, що були передані Державній податковій службі України відповідно до вищевказаних нормативних актів.

Відшкодування судових витрат, зокрема сплаченого позивачем судового збору, є обов`язком сторони у справі, що виникає з процесуальної участі в судовому провадженні, а не з публічно-владної компетенції у відповідній сфері.

З огляду на вказане, заміна Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області як боржника (відповідача) може, за загальним правилом, мати місце виключно у випадку фактичного його вибуття унаслідок припинення.

Аналогічного висновку за подібних правовідносин дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 31 січня 2022 року у справі №420/8922/20, від 14 вересня 2023 року у справі №240/11567/21, від 26 жовтня 2023 року у справі №240/3354/21.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) запису про її припинення..

Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2019 року до Реєстру внесено записи про державну реєстрацію Державної податкової служби України як юридичної особи, та про внесення рішення засновників (учасників) Державної фіскальної служби України щодо припинення такої як юридичної особи в результаті реорганізації.

Водночас, запис про припинення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області у Реєстрі на момент вирішення судами попередніх інстанцій питання про заміну відповідача його правонаступником був відсутній. 

Таким чином, за відсутності запису про припинення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області у Реєстрі, воно зберігає процесуальний статус сторони у виконавчому провадженні, що виключає правову можливість заміни боржника у порядку статті 379 КАС України

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вказує, що оскільки предмет спору у справі №480/3032/24 не стосується публічно-владних функцій, переданих Головному управління Державної податкової служби у Сумській області, як відокремленому підрозділу Державної податкової служби, і на момент вирішення судами питання про заміну відповідача у справі до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не був внесений запис про припинення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, а також враховуючи те, що заявником не доведено фактичну неможливість виконання відповідачем у цій справі судового рішення, висновки судів першої і апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для заміни боржника (відповідача) у справі правонаступником є помилковими та передчасними.

Аналогічний підхід неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від          11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18, від 14 квітня 2021 року у справі №826/14904/18, від 13 травня 2021 року у справі №826/2850/17, від 03 червня 2021 року у справі №640/19105/19, від 13 жовтня 2021 року у справі №803/130/16, від 02 листопада 2021 року у справі №816/1231/15, від 18 квітня 2022 року у справі №826/18481/14, про що правильно зазначив скаржник у касаційній скарзі.

За таких обставин доводи скаржника про неправильне застосуваннями судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у зв`язку із неправильним застосуванням норм процесуального права ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року підлягають скасуванню, а касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Сумській області задоволенню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Cуд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Сумській області задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі №480/3032/24 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області у виконавчому провадженні його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк 

Судді                                                                                                    С.М. Чиркін

                                                                                                    В.М. Шарапа