ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року	Львів	Справа № 140/13415/24 пров. № А/857/5944/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                             Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                Довга О.І
                                                                                          Запотічний І.І.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року (головуючий суддя Дмитрук В.В.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Луцьк у справі № 140/13415/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :
18.11.2024 ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі – ГУНП у Волинській області), в якому просив: визнати протиправними та скасувати наказ від 24.10.2024 №2933/в “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 ” в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ від 31.10.2024 №444 о/с “По особовому складу” в частині звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію”; зобов`язати поновити на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області; стягнути середній розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2024 по день поновлення на службі. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у ході розгляду даної справи знайшли підтвердження зроблені дисциплінарною комісією висновки службового розслідування, а тому суд вважав, що винесений на таких висновках п.1 наказу ГУНП у Волинській №2933/в від 24.10.2024 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 ”, яким вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 та наказ ГУНП у Волинській області №444 о/с від 31.10.2024 “По особовому складу”, про звільнення зі служби в поліції, є правомірними та скасуванню не підлягають.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить таке скасувати та позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновок дисциплінарної комісії від 24.10.2024 №42087-2024, яким його рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції є необґрунтованим та необ`єктивним, оскільки дисциплінарною комісією не доведено, що він навмисно та свідомо не виконав наказу ГУНП у Волинській області від 08.10.2024 №405 о/с дск “Про відрядження та припинення відрядження/повернення поліцейських Головного управління Національної поліції у Волинській області до/зі складу зведеного батальйону Національної поліції України “ЗАХІД”, медичні висновки від 08.10.2024 №3C73-9XMX-3T4H-С6В9, від 11.10.2024 №4Н4Е-Т73М-9ВЕ9-7НТР та від 15.10.2024 №68EB-88ТЕ-7ME7-8K93 дійсність яких не оспорюється, свідчать про поважність причини не виконання наказу та спростовують припущення дисциплінарної комісії про навмисний та свідомий характер невиконання наказу начальника ГУНП У Волинській області. Крім того, про поважність причини не виконання наказу позивачем 08.10.2024 відповідно до частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту було повідомлено безпосереднього керівника т.в.о. начальника ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Олега Саска. Після завершення лікування ОСОБА_1 прибув до керівництва УПД ГУНП у Волинській області та свого безпосереднього керівника т.в.о. начальника ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області та заявив про готовність виконати наказ начальника ГУНП у Волинській області від 08.10.2024 №405 о/с дск “Про відрядження та припинення відрядження/повернення поліцейських Головного управління Національної поліції у Волинській області до/зі складу зведеного батальйону Національної поліції України “ЗАХІД”, однак керівництвом ГУНП у Волинській області був безпідставно виданий оскаржуваний наказ від 24.10.2024 №2933/в “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 ” та наказ про його виконання від 31.10.2024 №444 о/с “По особовому складу” про звільнення зі служби в поліції. Вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Відповідач на адресу суду апеляційної інстанції надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини у справі та ухвалив рішення з додержання норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що своїми діями ОСОБА_1 допустив вчинення дисциплінарного проступку, як порушення Присяги поліцейського, передбаченої частиною 1 статті 64 Закону України “Про Національну поліцію”, в частині негідного несення високого звання поліцейського та не виконання службових обов`язків, невиконання частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині невиконання наказу керівника, пунктів 1, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині невиконання Присяги, невиконання наказу керівника, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, в частині порушення обов`язку виконати наказ та не дотримання Присяги, а також підриву авторитету Національної поліції України.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
Як це встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в період із 23.05.2014 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 31.10.2024 - у Національній поліції України.
В період із 06.08.2022 по 31.10.2024 перебував на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області.
Наказом №1078 від 11.10.2024 було призначено службове розслідування з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин невиконання оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_1 вказівки Національної поліції України від 07.10.2024 №9970 дск “Про відрядження та припинення відрядження поліцейських”, наказу ГУНП у Волинській області від 08.10.2024 №405 о/с дск “Про відрядження та припинення відрядження/повернення поліцейських Головного управління Національної поліції у Волинській області до/зі складу зведеного батальйону Національно поліції України “ЗАХІД”.
Наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 24.10.2024 №2933/в за порушення службової дисципліни, Присяги поліцейського, передбаченої частиною 1 статті 64 Закону України “Про Національну поліцію”, в частині негідного несення високого звання поліцейського та не виконання службових обов`язків, невиконання частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині невиконання наказу керівника, пунктів 1, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині невиконання Присяги, невиконання наказу керівника, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, в частині порушення обов`язку виконати наказ та не дотримання Присяги, а також підриву авторитету Національної поліції України, що, крім того, виразилося у вчиненні навмисних та свідомих дій, з метою невиконання наказу ГУНП у Волинській області від 08.10.2024 №405 о/с дск “Про відрядження та припинення відрядження/повернення поліцейських Головного управління Національної поліції у Волинській області до/зі складу зведеного батальйону Національної поліції України “ЗАХІД”, який включений до складу Зведеного загону при Головному управлінні Національної поліції в Сумській області”, до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП У Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 (0111921) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
31.10.2024 начальник ГУНП у Волинській області видав наказ про реалізацію дисциплінарного стягнення №444 о/с “По особовому складу”, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції 31.10.2024 на підставі пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію”.
Із наказом ГУНП у Волинській області від 24.10.2024 №2933/в “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією” ОСОБА_1 ознайомлений 31.10.2024 та зазначив, що з результатами службового розслідування не згідний.
Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області від 31.10.2024 №444 о/с “По особовому складу” капітана поліції ОСОБА_1 (0111921), оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України “Про Національну поліцію”, з 31.10.2024.
Не погодившись з прийнятими наказами від 24.10.2024 №2933/в “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 ” та від 31.10.2024 №444 о/с “По особовому складу” в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України “Про Національну поліцію” від 02.11.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно з частиною першою статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
За приписами частини четвертої статті 8 Закону № 580-VIII під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України  та  Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан, термін дії якого, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України відповідними Указами Президента України продовжено до сьогоднішнього дня.
Згідно з вимогами ст. 17 Закон України «Про правовий режим воєнного стану», органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі - Закон № 1932- ХІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1932-XII оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Розділу № 1932-XII участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про національну безпеку» від 21 червня 2018 року № 2469-VIII (далі - Закон України «Про національну безпеку України») сектор безпеки і оборони України складається з чотирьох взаємопов`язаних складових: сили безпеки; сили оборони; оборонно-промисловий комплекс; громадяни та громадські об`єднання, які добровільно беруть участь у забезпеченні національної безпеки.
Функції та повноваження складових сектору безпеки і оборони визначаються законодавством України.
До складу сектору безпеки і оборони входять: Міністерство оборони України, Збройні Сили України, Державна спеціальна служба транспорту, Міністерство внутрішніх справ України, Національна гвардія України, Національна поліція України, Державна прикордонна служба України, Державна міграційна служба України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Служба судової охорони, Управління державної охорони України, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, розвідувальні органи України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну військово-промислову політику.
Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про національну безпеку України» Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Відповідно до пункту 24 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII  поліція бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Частиною другою статті 24 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
За змістом пункту 3 розділу І Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої  Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 № 672  (далі -  Інструкція № 672), основними завданнями службових відряджень є, зокрема надання практичної допомоги в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції.
Відповідно до пункту першого розділу ІІ  Інструкції №672  при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).
У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.
За змістом положення частини 8 статті 65 Закону №580-VІІІ, зі змінами, внесеними згідно зі  Законом № 2123-IX від 15.03.2022, на період введення в Україні воєнного стану здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Отож з приведених положень законодавства випливає, що на період воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказом його керівника, а відтак відрядження не потребує попередньої згоди поліцейського.
Повноваження поліцейських та їхніх керівників з додержання службової дисципліни в Національній поліції України, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна є дотримання поліцейським Конституції законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з пунктами 4, 5, 6, 8, 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України “Про Національну поліцію”, зобов`язує поліцейського, зокрема: безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Окрім цього, правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі- Правила № 1179) поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Згідно абзацу 7 пункту 2 розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
Згідно пункту 3 розділу IV Правил № 1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, а відповідно до частини 2 цієї ж статті Дисциплінарного статуту за вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
При цьому, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина 2 статті 14 Дисциплінарного статуту), сутність якого полягає в збиранні, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (частина 1 статті 14 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частин 3, 4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 10 статті 14 Дисциплінарного статуту).
Так, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі – Порядок №893).
Пунктом 1 Розділу V вказаного порядку визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 2 Розділу V Порядку №893 службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Частиною 1 статті 16 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку (пункт 4 Розділу V Порядку № 893).
Пунктом 6 Порядку Розділу V №893 визначено право поліцейським, стосовно якого призначено службове розслідування, подати уповноваженому керівнику письмову скаргу на дії осіб, які його проводять.
Водночас, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування (пункт 7 Розділу V Порядку № 893).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування (пункт 13 Розділу V Порядку № 893).
Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Згідно з пункту 2 Розділу VІ Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення (пункт 1 Розділу VІІ Порядку № 893).
Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, а саме: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частини 5 статті 13 Дисциплінарного статуту застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Згідно з частинами 3 та 4 статті 20 Дисциплінарного статуту керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських. Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України.
Верховний Суд у постанові у справі №824/227/17-а від 21.09.2018 (адміністративне провадження №К/9901/27834/18) зокрема зазначив, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Таким чином, обрання виду стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, однак така дискреція має бути обґрунтованою.
Отже, законодавець визначив чітку процедуру дій при документуванні дисциплінарного поступку, вчиненого працівником поліції, а також наділив суб`єкта притягнення до дисциплінарної відповідальності певним розсудом (наявні дискреційні повноваження) при обрані виду дисциплінарного стягнення.
З матеріалів справи видно, що зі сторони ГУНП у Волинській області порушень процедури проведення службового розслідування, які стали б підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів, допущено не було виходячи з такого.
Так, фактичною складовою виявлених порушень у висновку службового розслідування від 24.10.2024 є те, що 09.10.2024 за вх. №34833-2024 на ім`я начальника ГУНП у Волинській області полковника поліції Сліпчука О.С. надійшов рапорт начальника управління превентивної діяльності ГУНП у Волинській області підполковника поліції ОСОБА_2 (0045568) про те, що 08.10.2024 не прибув на інструктаж, який о 20.00 проводився у дворі ГУНП у Волинській області з особовим складом, який відбував у відрядження з 08.10.2024 до складу зведеного батальйону НПУ “ЗАХІД”, який включений до складу Зведеного загону при Головному управлінні Національної поліції в Сумській області, оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНІ у Волинській області капітан поліції ОСОБА_1 .
Факт неприбуття капітана поліції ОСОБА_1 для участі в інструктажі підтверджується актом від 08.10.2024 №34311-2024 про невиконання вимог наказу Головного управління Національної поліції України від 08.10.2024 №405 о/с дск.
В наданих поясненнях старший інспектор відділу охорони публічного порядку, масових та охоронних заходів управління превентивної діяльності ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_3 зазначив, що 07.10.2024 зателефонував до капітана поліції ОСОБА_1 та повідомив, що позивач 08.10.2024 має відбути у відрядження до зведеного батальйону НПУ “ЗАХІД” та ввечері 08.10.2024 відбудеться інструктаж особового складу. В ході розмови ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_4 , що він зараз несе службу з ТЦК, в нього хворі батьки, і він має намір переїхати в іншу область. Під час розмови ОСОБА_1 на стан здоров`я не скаржився.
На 08.10.2024 заступником начальника управління поліції з превентивної діяльності Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_5 (0014177) затверджено розстановку особового складу по забезпечені публічної безпеки та порядку на території обслуговування Луцького РУП ГУНП у Волинській області (№34188-2024 від 08.10.2024).
Згідно вказаної розстановки створено 12 груп оповіщення (по зверненнях ТЦК та СП), час несення служби визначено з 06.00 до окремої вказівки. В групу оповіщення №11 (по зверненнях ТЦК та СП), позивний “Ескадра-11” включено капітана поліції ОСОБА_1 
08.10.2024 на території ІНФОРМАЦІЯ_1 під час спілкування із працівниками поліції, які були задіяні на інструктажі будь-яких скарг чи пропозицій не надходило, про обставини погіршення стану здоров`я ніхто не звертався, в т.ч. ОСОБА_1 , який разом з військовослужбовцями ТЦК СП відбув для несення служби згідно поставлених завдань та жодних заперечень щодо неможливості несення ним служби не висловлював.
З даного приводу пояснення надали військовослужбовці, які несуть службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 старший стрілець старший сержант ОСОБА_6 та стрілець солдат ОСОБА_7 .  Такі повідомили, що вони були включені в групу оповіщення №11 разом із капітаном поліції ОСОБА_1 , з яким вони знайомі особисто, оскільки до 08.10.2024 неодноразово несли службу з ОСОБА_1 в групах оповіщення.
Згідно з матеріалами службового розслідування старший оперуповноважений відділу розкриття злочинів проти власності Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_8 , на якого наказом ГУНП у Волинській області від 02.10.2024 №398 о/с покладено тимчасове виконання обов`язків начальника ВКП Луцького РУП ГУНП в області, 08.10.2024 близько о 09 год. 30 хв. зателефонував до ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та повідомив, що останнім необхідно негайно прибути до Луцького РУП (не пізніше 11 год. 00 хв.).
Як пояснили військовослужбовці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вони разом з ОСОБА_1 вранці 08.10.2024 після завершення інструктажу несли службу в районі вулиці Львівської та мікрорайону ДПЗ м. Луцька, пересувалися на автомобілі марки Фольксваген TS (водій - ОСОБА_7 ). Близько 09 год. 30 хв. до ОСОБА_1 на мобільний телефон зателефонували. Після телефонного дзвінка ОСОБА_1 , який до того скарг з приводу поганого самопочуття їм не повідомляв, почав скаржитися на стан свого здоров`я та повідомив, що він буде скаржитися з приводу свого майбутнього відрядження.
Після завершення несення служби в групі оповіщення вказані військово-службовці, на прохання ОСОБА_1 , на автомобілі марки Фольксваген TS відвезли капітана поліції ОСОБА_1 на Київський майдан, де висадили його з автомобіля близько 10 год. 30 хв. 08.10.2024.
Таким чином, ОСОБА_1 вказівку керівника ( ОСОБА_8 ) не виконав, в Луцьке РУП не направився (військовослужбовці ОСОБА_6 , ОСОБА_7 готові були підвезти його в Луцьке РП), а близько 10 год. 30 хв. звернувся до сімейного лікаря КП “Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади” ОСОБА_10 (м. Луцьк, пр-т Волі, 66А, каб. №306) (рапорт старшого інспектора з ОД ВП ГУНП у Волинській області підполковника поліції Філюка А.В. від 21.10.2024 №40276-2024).
Згідно інформації наданої з комунального підприємства “Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади” (лист від 21.10.2024 №3071/2.824), відповідно до записів в ЕСОЗ, ОСОБА_1 звертався до сімейного лікаря 08.10.2024 о 10 год. 28 хв., лікарняний листок відкрито 08.10.2024 о 10 год. 32 хв.
Начальник управління превентивної діяльності ГУНП майор поліції ОСОБА_2 (0045568) пояснив, що 08.10.2024 до УПД ГУНП надійшов наказ ГУНП у Волинській області від 08.10.2024 №405 о/с дск “Про відрядження та припинення відрядження/повернення поліцейських Головного управління Національної поліції у Волинській області до/зі складу зведеного батальйону Національної поліції України “ЗАХІД”, який включений до складу Зведеного загону при Головному управлінні Національної поліції в Сумській області”.
Пунктом 7 наказу від 08.10.2024 №405 о/с дск передбачено, що інструктаж особового складу, який відбуває у відрядження, необхідно провести о 20 год. 00 хв. 08.10.2024.
Близько 11 год. 20 хв. 08.10.2024 в присутності всіх осіб (поліцейських), які відряджаються згідно даного наказу, ОСОБА_2 , чітко, розбірливо та повільно зачитав повний зміст наказу від 08.10.2024 №405 о/с дск. Всі поліцейські, які мали відбувати у відрядження, прибули в однострої і без явних ознак поганого самопочуття. До оголошення ОСОБА_2 наказу чи під час того, як він його зачитував, ніхто із присутніх не скаржився на стан свого здоров`я. Оскільки зміст наказу всім присутнім поліцейським, які відряджалися, був зрозумілий, він запропонував кожному поставити підпис у відомості про ознайомлення з даним наказом.
Під час проставлення підписів у відомості оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінального пошуку Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , що він погано себе почуває та з 08.10.2024 перебуває на лікарняному, тому не може поставити підпис про ознайомлення з наказом у відомості. На запитання ОСОБА_2 , чому він, будучи на лікарняному, перебуває на робочому місці (на службі) у добовому наряді в однострої, ОСОБА_1 відповісти не зміг. На запитання ОСОБА_2 про те чи повідомляв він свого керівника про лікарняний, ОСОБА_1 відповів, що ще не встиг його про це повідомити. 
Водночас, будь-яких підтверджуючих документів про факт відкриття лікарняного ОСОБА_1 не надав. Враховуючи вищевказане, у ОСОБА_2 виник сумнів щодо дійсності перебування ОСОБА_1 на лікарняному, а відтак він повторно запитав у позивача, чи буде він ставити підпис у відомості про ознайомлення з наказом. ОСОБА_1 повідомив, що він не відмовляється ставити підпис у відомості, однак, він не може це зробити, тому що він перебуває на лікарняному. 
Ознайомлення поліцейських ГУНП у Волинській області, які відряджались до зведеного батальйону НПУ “ЗАХІД”, проводилось на міні боді-камеру Patrul Х-04, номенклатурний №1312.
Як встановлено в ході службового розслідування, лише капітан поліції ОСОБА_1 08.10.2024 відмовився від виконання наказу ГУНП у Волинській області від 08.10.2024 №405 о/с дск та не відбув у відрядження до складу зведеного батальйону Національної поліції України “ЗАХІД”.
Аналізуючи обставини справи та докази на їх підтвердженення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що капітан поліції ОСОБА_1 вчинив умисні дії з метою не виконання наказу ГУНП у Волинській області.
Крім того, з висновку службового розслідування вбачається, що 07.10.2024 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 тільки дізнавшись про його відрядження до складу зведеного загону НПУ “Захід”, почав вимагати в свого безпосереднього керівника ОСОБА_11 відвезти його в лікарню. Капітан поліції ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_1 поговорити з приводу відрядження з керівництвом Луцького РУП та висловив готовність особисто замість нього відбути у відрядження. Однак, ОСОБА_1 про можливість його заміни для відрядження на іншого поліцейського Луцького РУП, начальника Луцького РУП полковника поліції ОСОБА_12 до відома не поставив. Після повідомлення ОСОБА_8 о 09 год. 30 хв. 08.10.2024 про необхідність прибути в приміщення Луцького РУП, ОСОБА_1 , не поставивши до відома ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не направився до приміщення Луцького РУП, і лише після відкриття лікарняного направився в Луцьке РУП. 
При прийнятті рішення судом першої інстанції слушно взято до уваги вчинення ОСОБА_1 й інших дій з метою невиконання наказу ГУНП у Волинській області, а саме: ОСОБА_1 в кабінеті начальника відділу моніторингу Луцького РУП ОСОБА_13 звертався із скаргою на спецлінію  “102” на підполковника поліції ОСОБА_2 , який зі слів ОСОБА_1 , змушував його підписувати відомість про ознайомлення з наказом про відрядження. Вказана скарга зареєстрована в ІКС ІПНП (журналі ЄО) Луцького РУП ГУНП у Волинській області за №35914 від 08.10.2024 та скерована для подальшого розгляду в ГУНП у Волинській області, водночас в ході проведеної перевірки по заяві капітана поліції ОСОБА_1 від 08.10.2024, в діях окремих поліцейських ГУНП у Волинській області порушень службової дисципліни не виявлено, про що повідомлено ОСОБА_1 за вих. №38280 від 16.10.2024.
Слід зауважити, що відповідно до наданої інформації КП “Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади” КП “МО ЛМТГ” від 21.10.2024, ОСОБА_1 звернувся до сімейного лікаря 08.10.2024 о 10 год. 28 хв., лікарняний листок відкрито 08.10.2024 о 10 год. 32 хв..
Водночас, старший оперуповноважений відділу розкриття злочинів проти власності Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_8 , на якого наказом ГУНП у Волинській області від 02.10.2024 №398 о/с покладено тимчасове виконання обов`язків начальника ВКП Луцького РУП ГУНП в області, 08.10.2024 близько о 09 год. 30 хв зателефонував до ОСОБА_9 та ОСОБА_1 і повідомив, що останнім необхідно негайно прибути до Луцького РУП (не пізніше 11 год. 00 хв.), а відтак звернення до медичного закладу не можна розцінювати як погіршення стану здоров`я, а як дії, що сприяли усуненню від обов`язків поліцейського в особливий період, що є неприпустимим.
Отже, дисциплінарною комісією враховано, що ОСОБА_1 в найважчі часи для країни обрав пасивну поведінку, чим на власному прикладі показав повне нехтування та зневажання своїм статусом та посадою поліцейського, своїм безвідповідальним ставленням до Українського народу, якому присягав служити, безвідповідальним відношенням до своїх службових обов`язків, що є грубим порушенням службової дисципліни та дискредитує високе звання поліцейського.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт невиконання наказу керівника ГУНП у Волинській області від 08.10.2024 №405 о/с був вчинений у період запровадження правового режиму воєнного стану і полягав в штучному створенні умов для ухилення від виконання завдань поліцейської служби, у відсутності активних дій із захисту суверенітету України, територіальної цілісності України, відсічі збройної агресії ворога. Водночас, пояснення, які відібрані в ході службового розслідування, підтверджують про умисне створення ОСОБА_1 передумов для не виконання завдань поліцейської служби.
Суд апеляційної інстанції враховує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським вимог конкретних актів законодавства, наказів та інших відомчих нормативно-правових актів, тобто будь-яке притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинно мати чітко вказану підставу для застосування дисциплінарного стягнення, передбачену спеціальним нормативно-правовим актом.
Так, аналіз зібраних та досліджених доказів в сукупності з іншими належними та допустимим доказами, дає можливість суду апеляційної інстанції погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що такі повністю підтверджує правильність висновку службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни, у зв`язку з чим звільнення позивача зі служби в поліції є правомірним.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції, аналізуючи висновок службового розслідування та оспорювані накази, подані докази, приходить до переконання, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, порушення обов`язку виконати наказ та не дотримання Присяги, а також підриву авторитету Національної поліції України, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованого рішення. В діях позивача, на переконання суду апеляційної інстанції, наявний беззаперечний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення відповідач обрав обґрунтовано, з врахуванням, вчинення таких під час дії правового режиму воєнного стану.
З огляду на вказане у своїй сукупності, за встановлених обставин службового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивача про відсутність підстав для застосування до нього спірного виду дисциплінарного стягнення, тоді як відповідач, застосовуючи такий захід, на переконання суду апеляційної інстанції, діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог як в частині скасування наказів так і похідних вимог щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29)
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави відмови у задоволенні позовних вимог, на основі встановлених фактичних обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 140/13415/24 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний