постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
05 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 753/15491/22
провадження № 51-6582км23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі:
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,            
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,             
прокурора                                           ОСОБА_5 ,                              
захисника                                          ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні  № 12022100020003047 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Святогорівка Покровського району Донецької області, мешканця АДРЕСА_1,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307  Кримінального кодексу України (далі - КК).   
 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами обставини
За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Стягнуто процесуальні витрати, вирішено долю речових доказів. 
Районний суд установив, що ОСОБА_7 у невстановлений день і час на             вул. Прирічній, 19 «є» у м. Києві виявив у кущах закладку з 50 полімерними пакетами із пазовими замками, з кристалічною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, які підібрав, та у такий спосіб незаконно придбав, і почав незаконно зберігати без мети збуту.
19 вересня 2022 року приблизно о 17:50 ОСОБА_7 на вул. Ялинковій, 34 у м. Києві викинув у траву 12 згортків з PVP, загальною масою 6,690 г.
Цього ж дня, приблизно о 17:55 його було затримано працівниками поліції на вул. Ялинковій, 34 у м. Києві і під час особистого обшуку виявлено та вилучено 34 згортки з PVP загальною масою 16,839 г, що є особливо великим розміром. 
При перегляді вироку за апеляційною скаргою прокурора Київський апеляційний суд ухвалою від 22 жовтня 2024 року залишив цей вирок без змін, а скаргу прокурора без задоволення.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що всупереч положенням ст. 419 КПК суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні не навів переконливих мотивів на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення  про неправильну юридичну оцінку місцевим судом дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309 КК.
Вказує, що матеріали кримінального провадження містять достатні належні та допустимі докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_7 у висунутому  обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, а саме в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, в особливо великому розмірі.
На думку прокурора, суд першої інстанції неправильно оцінив докази надані стороною обвинувачення та невірно встановив фактичні обставини провадження. У свою чергу суд апеляційної інстанції ці порушення не усунув, чим також порушив вимоги кримінального процесуального закону щодо законності та обґрунтованості судового рішення
Зокрема, на думку прокурора, апеляційний суд залишив поза увагою те, що           під час особистого обшуку працівниками поліції у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено 34 згортки з PVP, і ще 12 згортків з PVP він викинув у траву після того, як був виявлений працівниками поліції. Тобто, загальна маса вилученої працівниками поліції на місці події особливо небезпечної психотропної речовини PVP становить 23,529 г, що є особливо великим розміром і, як він вважає, свідчить про намір засудженого на збут.
Стверджує, що при перегляді вироку суд апеляційної інстанції формально перевірив доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, не дав на них у своєму рішенні обґрунтованих відповідей, а тому оскаржувана ухвала невідповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.
Позиція учасників у суді касаційної інстанції
Прокурор підтримала вимоги касаційної скарги. 
Захисник заперечив проти скарги прокурора і просив залишити рішення апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку про таке. 
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), що покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів у справі, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.
Згідно з положеннями ст. 419 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено правові підстави, з яких подану скаргу визнано необґрунтованою. 
Відповідно до вимог ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушенням.
Цих вимог закону суд апеляційної інстанції дотримався повністю.
Як убачається з матеріалів провадження, не погодившись із вироком прокурор подав апеляційну скаргу в якій вказував на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просив цей вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна. Жодних клопотань (про дослідження доказів тощо) прокурор у суді апеляційної інстанції не заявляв.
Перевіривши доводи скарги прокурора апеляційний суд дійшов переконання, що висновки суду першої інстанції про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309 КК відповідають обставинам справи і ґрунтуються на сукупності зібраних, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених доказів.
Для вирішення питання про кваліфікацію злочину пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема щодо відсутності чи наявності в особи умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються її намірів і мотивів при здійсненні такого придбання та зберігання.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх  аналогів або прекурсорів» про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо.
Якщо висновок суду про наявність в особи умислу на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то в такому випадку повинні бути досліджені обставини за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи, та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут. Якщо ж волею особи не обумовлено того, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться у її володінні (як у випадку зі знахідкою), то у такому разі умисел на збут потребує більш ретельного дослідження.
Для дотримання стандарту доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає їй безспірні підстави дійти переконливого висновку про винуватість особи у вчиненні дій зазначених в обвинуваченні.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та зазначено у вироку,  під час допиту в судовому засіданні 15.06.2023 засуджений ОСОБА_7 пояснив, що він є наркозалежною особою і декілька років систематично вживає різні наркотичні та психотропні речовини. Вказану психотропну речовину PVP придбав через «Telegram» для особистого вживання, такої кількості цієї речовини йому мало вистачити приблизно на місяць (1 таблетка на пів дня). Забрав її у Оболонському районі м. Києва, на той час відчував сильну наркотичну залежність і необхідність у вживанні наркотичних засобів або психотропних речовин кожного дня (т. 1, а. к. п. 155-157).
Ці показання засудженого також підтверджуються дослідженим у суді  відеозаписом, який був долучений до протоколу його затримання від 19.09.2022, згідно з яким під час затримання ОСОБА_7 повідомив працівників поліції про те, що він є наркозалежною особою і має при собі заборонені речовини, які  пізніше були у нього виявлені та вилучені з рюкзака під час обшуку (т. 1,                      а. к. п. 69-71, 84).
Дослідивши у судовому засіданні надані докази суд першої інстанції дійшов умотивованого висновку про те, що вони не містять будь-якої інформації про намір ОСОБА_7 на збут психотропних речовин залежним особам. Таких фактів органом досудового розслідування у справі не встановлено, оперативні закупівлі психотропної речовини не проводилися і стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували поза розумним сумнівом, що ОСОБА_7 мав на меті збут цих речовин. Загальна маса вилученої у нього психотропної речовини PVP об`єктивно не перевищує його потреби у власному вживанні, а сам лише факт її розфасування не може переконливо вказувати про намір останнього на її збут.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою прокурора суд апеляційної інстанції уважно перевірив наведені в ній доводи, дав на них умотивовані відповіді в своєму рішенні та зазначив мотиви з яких цю скаргу відхилив і залишив вирок без змін.
Викладені в касаційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильності висновків, наведених в ухвалі апеляційного суду, і не ставлять під сумнів законність оскаржуваного судового рішення. 
Рішення апеляційного суду є належним чином умотивованим та обґрунтованим і за змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК, у ньому зазначено відповідні підстави та положення закону, якими керувався цей суд при його ухваленні. 
При перегляді цього рішення судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких може бути його зміна чи скасування, а тому підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Залишити без задоволення касаційну скаргу прокурора, а ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7  без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

 
___________________  __________________  _____________________                                                                                       ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                            ОСОБА_3