УХВАЛА
28 липня 2025 року
м. Київ
справа № 591/2486/18
провадження № 51-1904 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2025 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. 
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду захисникподав нову касаційну скаргу, однак при її оформленні знову допустив порушення, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, у взаємозв`язку з положеннями ст. 436 КПК.
За приписам ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Як убачається зі змісту поданої касаційної скарги, усуваючи недоліки, захисник по суті повторно виклав вимоги попередньої скарги. Так, в прохальній частині касаційної скарги, скаржник просить Верховний Суд скасувати вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Однак, такі вимоги не узгоджується з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду, оскільки у разі скасування вказаних судових рішень можливо призначити новий розгляд виключно у суді першої інстанції.
Крім того, захисник знову обмежується лише формальним посиланням на норми процесуального закону, зокрема на ст.ст. 370, 419 КПК України, зазначаючи про допущені судом апеляційної інстанції порушення, проте не конкретизує, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту залишено поза увагою суду апеляційної інстанції або які з них не були належним чином спростовані, всупереч вимогам зазначених норм.
Звертаємо увагу, що відповідно до положень ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Таким чином, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_5 , разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6                              ОСОБА_7                                  ОСОБА_3