Номер провадження: 22-ц/813/2889/25 
Справа № 522/15900/23
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з нерухомого майна.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина – ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири АДРЕСА_1 .
У квітні 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. із заявою про прийняття спадщини, однак листом від 13.07.2023 нотаріус йому повідомила, що згідно з відомостями з Державного речових прав на нерухоме майно наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою, вид обтяження – арешт, підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси.
З відповіді Приморського районного суду м. Одеси йому стало відомо, що в 1997 році у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-375/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна недійсним. За результатами розгляду цієї справи у задоволенні позову відмовлено, матеріали справи № 2-375/97 знищені, а в архіві суду зберігається лише оригінал рішення суду від 02.06.1997.
24 липня 2023 року представником позивача було отримано від Одеського державного нотаріального архіву відповідь № 1811/01-20 та копію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997.
Зі змісту указаної відповіді вбачається, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997 про накладення арешту була винесена в рамках справи № 2-375/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна недійсним.
Вказує, що справа № 2-375/97 була розглянута Приморським районним судом м. Одеси та 02.06.1997 ухвалено рішення, яке учасниками справи не оскаржене та набрало законної сили, однак, при ухвалені рішення суд не скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 10.02.1997.
Станом на теперішній час наявність арешту на квартиру АДРЕСА_1 унеможливлює оформлення позивачем, який є єдиними спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину.
На підставі наведеного, просив скасувати арешт (архівний запис), накладений на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрований 11.11.2008 15:59:38 за № 8176428, реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала Приморського районного суду, б/н, 10.02.1997 (архівний номер: 3340291ODESSA1, Архівна дата: 04.03.1998, дата виникнення: 10.02.1997, № реєстра: 109-97, внутр. № 2C01192524EF2F2A4737).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з нерухомого майна, відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позовних вимог.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення ро часткове задоволення вимог позовної заяви.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що з договору міни нерухомого майна № 96/1408 від 11.10.1996, зареєстрованого Одеською універсальною біржою «GIP» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 96/1408 від 11.10.1996 слідує, що ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_5 прийняла 347/1000 частини квартири загальною площею 44,9 кв. м., що складається з трьох кімнат житловою площею 34,6 кв. м. За заявою власника відчужується 1 кімната житловою площею 12, 0 кв. м., а також 347/1000 частка коридорів, 347/1000 частка кухні, 347/1000 частка туалету за адресою: АДРЕСА_2 .
Право власності ОСОБА_5 зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за р.№ 1043 стор. 73 кн. 75 пр.
Зі свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1996, виданого Управлінням житлово – комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів та зареєстрованого за № 8-6760 вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в рівних частках належить 653/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , що складає 29,3 кв. м.
Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 16.06.2023 № 25946/04-04 станом на 31.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване на: 347/1000 частин за ОСОБА_5 на підставі договору № 96/1408 міни нерухомого майна, зареєстрованого Одеською універсальною біржею GIP 11.10.1996. Реєстраційний запис зроблено 14.10.1996 за реєстровим номером 1043 у реєстровій книзі 75пр на сторінці 73; 653/1000 частин за ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів 29.10.1996 р.№ 8-6760. Реєстраційний запис зроблено 18.11.1996 за реєстровим 1043 у реєстровій книзі 202пр на сторінці 184.
З Витягу з Державного реєстру речових прав № 338766177 від 11.07.2023 слідує, що 653/3000 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765996 від 11.07.2023 653/3000 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765715 від 11.07.2023 653/3000 частки квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_5 .
З Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765231 від 11.07.2023 слідує, що 347/1000 частки квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72045971 від 05.04.2023 слідує, що приватним нотаріусом Рибак С. О. відкрито спадкову справу № 70487496 у спадковому реєстрі, номер у нотаріуса 5/2023, щодо майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Листом від 13.07.2023 №9002-14 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1694/3000 частки квартири АДРЕСА_1 повідомила ОСОБА_1 , що згідно наданих ОСОБА_1 документів та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 334130137 від 31.05.2023) наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою на квартиру в АДРЕСА_2 - вид обтяження – арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси. Також повідомила, що у порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України 22.20.2012 № 296/5 (п.п.4.17 глави 10 Розділу ІІ) вказано: «Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту».

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Так, відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції послався на те, що:
1)позивач не надав доказів у підтвердження зазначених обставин, а саме відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність такого обтяження на момент звернення до суду з даним позовом та підстав його реєстрації. Натомість, позивач посилається лише на лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. від 13.07.2023 № 9002-14 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, в якому зазначено, що згідно наданих ОСОБА_1 документів та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 334130137 від 31.05.2023) наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою на квартиру в АДРЕСА_2 - вид обтяження – арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси.
2)матеріалами справи не підтверджено належними та допустимими доказами, що ухвала від 10.02.1997 була постановлена саме в рамках розгляду цивільної справи № 2-375/97, оскільки копія указаної ухвали не містить номера справи або інших відомостей, які б дозволяли беззаперечно встановити її належність до справи № 2-375/97.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключанням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу відкриття спадщини, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане у встановленому законом порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 .
Листом від 13.07.2023 №9002-14 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1694/3000 частки квартири АДРЕСА_1 повідомила ОСОБА_1 , що згідно наданих ОСОБА_1 документів та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 334130137 від 31.05.2023) наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою на квартиру в АДРЕСА_2 - вид обтяження – арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси. Також повідомила, що у порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України 22.20.2012 № 296/5 (п.п.4.17 глави 10 Розділу ІІ) вказано: «Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту».
Таким чином, ОСОБА_1 не може реалузівати своє законне право на спадщину через наявність обтяження майна, яке здійснено на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 1997 року.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Арешт з майна боржника може бути знятий, зокрема, за рішенням суду; у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 1997 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
З відповіді Приморського районного суду м. Одеси вбачається, що в 1997 році у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-375/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна недійсним. За результатами розгляду цієї справи у задоволенні позову відмовлено, матеріали справи № 2-375/97 знищені, а в архіві суду зберігається лише оригінал рішення суду від 02.06.1997.
Головуючою суддею у справі була суддя Приморського районного суду м. Одеси Берцнікова С.М.
З копії ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 1997 року вбачається, що підпис судді у ній та підпис судді у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 1997 року у справі №2-375/97 схожі. Крім того, апеляційний суд зауважує, що хронологічний проміжок часу між ухвалою про забезпечення позову та винесеним рішенням, однаковим спірним майном також свідчить про те, що арешт був накладений в рамках цивільної справи №2-375/97.
Посилання суду першої інстанції на те, що позивач не надав доказів у підтвердження зазначених обставин, а саме відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність такого обтяження на момент звернення до суду з даним позовом та підстав його реєстрації, є неспроможними, так як суд першої інстанції був не позбавлений можливості перевірки зазначених у відповіді нотаріуса даних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на їх доведеність і обґрунтованість.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про задоволення вимог позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року скасувати.
Постановити у справі нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.
Скасувати арешт (архівний запис), накладений на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрований 11.11.2018 15:59:38 за №8176428, реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала Приморського районного суду, б/н, 10.02.1997 (архівний номер:3340291ODESSA1, Архівна дата: 04.03.1998, дата виникнення: 10.02.1997, № реєстра:109-97, внутр. №2С01192524EF2F2A4737).
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07 липня 2025 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                                       С.М. Сегеда