УХВАЛА
 
21 липня 2025 року
м. Київ
справа № 331/3515/24
провадження № 61-8332 ск25
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець Дмитро Іванович, на постанову Запорізького апеляційного суду           від 17 червня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2024 року затверджено мирову угоду між  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 та закрито провадження у цій справі.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець Д. І., про виправлення описки в судовому рішенні.
Виправлено описку, допущену в ухвалі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2024 року у справі № 331/3515/24 (провадження № 2/331/1931/2024), зазначивши, що строк пред`явлення ухвали складає три роки, починаючи з 02 березня 2025 року.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2025 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
01 липня 2025 року від імені  ОСОБА_1 - адвокат Швець Д. І. подавдо Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просить її скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову увідкритті касаційного провадження на оскаржуване судове рішення з таких підстав.
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Відповідно до пункту 19 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Таким чином, за змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, ухвали суду першої інстанції та постановлені за результатами їх перегляду судові рішення апеляційного суду з питань щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення, не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Враховуючи наведене, постанова апеляційного суду, ухвалена за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення, не переглядається в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України. 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх ухвалах від 03 лютого             2025 року у справі № 336/427/16-ц, від 22 лютого 2024 року у справі                                  № 759/6513/21, від 19 грудня 2023 року у справі № 495/9942/22 і ця практика є незмінною.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Швець Дмитро Іванович, на постанову Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              О. В. Білоконь
                                                                                      
    О. М. Осіян
 
                                                                                      Н. Ю. Сакара