ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3150/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 червня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Бєлової Л.В.
суддів:          Кобаля М.І., Мельничука В.П.,       

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.08.2019  № 2452, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу період його військової служби з 18.01.1980 по 11.12.1984 на підводних човнах з новими енергетичними установками в пільговому обчисленні, а саме: один місяць служби за два;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 26.07.2019 призначити йому пенсію за віком та виплатити заборгованість. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права.  
Апелянт вказує, зокрема, що позивач має право на призначення пенсії за віком, оскільки підлягає зарахуванню до пільгового стажу один місяць служби за два місяці період проходження позивачем військової служби на підводних човнах із спеціальними енергетичними установками  у період з 18.01.1980 по 11.12.1984. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2025 року суддею Бєловою Л. В. прийнято справу № 320/3150/20 до свого провадження та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. 
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 18.01.1980 по 11.12.1984 проходив військову службу на підводних човнах з новими енергетичними установками.
Вказані обставини представником відповідача не заперечуються та підтверджуються даними, наведеними у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 9-11), трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 13-19), військовому квитку серії НОМЕР_3 (а.с. 20) та довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2015 № 1272 (а.с. 21).
У липні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області  із заявою про призначення йому пенсії за віком у відповідності до положень  статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
Рішенням від 27.08.2019 № 2452 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком  з огляду на відсутність у позивача достатнього страхового стажу. 
Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним з огляду на наявність підстав для зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 18.01.1980 по 11.12.1984 на підводних човнах з новими енергетичними установками в пільговому обчисленні, а саме один місяць служби за два, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що положення пункту 1 Порядку № 393 та Положення № 530, відповідно до яких приписи наведених нормативно-правових актів  застосовуються виключно для призначення пенсій за вислугу років на пільгових умовах відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  від 09.04.1992 № 2262-XII.
Натомість, звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області обумовлено необхідністю призначення йому пенсії за віком на підставі іншого закону -  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, приписи якого не передбачають пільгового обчислення вислуги років.
Враховуючи відсутність у позивача права на зарахування до його страхового стажу у пільговому обчисленні періоду проходження з 18.01.1980 по 11.12.1984 військової служби  на підводних човнах з новими енергетичними установками,  з огляду на недостатність на момент звернення до територіального органу Пенсійного фонду України страхового стажу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом  визначає  Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII  (далі - Закон №2262-XII).
На підставі п. «а» ч. 1  ст. 12 Закону № 2262-ХІІ  пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж»  статті 1 - 2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку і на день звільнення мають відповідну вислугу календарних років.
Згідно зі  статтею 17-1 Закону № 2262-XII  порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 4  ст. 17 Закону № 2262-ХІІ  при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
При обчисленні вислуги років необхідної для призначення пенсії відповідно до пункту «а»  ст. 12 Закону № 2262-ХІІ  необхідно керуватися  постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, якою затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом (далі - Порядок № 393).
Відповідно до п. «б» п.3 Порядку № 393, за яким до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується на пільгових умовах:
б) один місяць служби за два місяці: на атомних підводних крейсерах, атомних підводних човнах, дизельних підводних човнах, обладнаних допоміжними атомними енергетичними установками, і підводних човнах із спеціальними енергетичними установками - за умовами, що визначаються Міністерством оборони, Службою зовнішньої розвідки, Центральним управлінням Служби безпеки України;
Аналіз зазначених вище норм дає підстави зробити висновок, що обрахунок зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2015 № 1272 (а.с. 21) періодів військової служби у пільговому (кратному) розмірі можливий лише при призначенні позивача на пенсію за вислугу років відповідно до  Закону № 2262-ХІІ.
Згідно частини 2  статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  (далі - Закон № 2011-ХІІ) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Як вбачається із наданої позивачем довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2015 № 1272 (а.с. 21), він проходив військову службу на підводних чонах з новими енергетичними установками з 18.01.1980 по 11.12.1984, що дійсно зараховується до страхового стажу і не заперечується відповідачем.
Разом з тим, обчислення вислуги років військової служби у пільговому розмірі, як просить позивача, під час визначення розміру страхового стажу для призначення за віком Законом № 1058  не передбачено.
Тобто, у позивача наявне право на обчислення вислуги років військової служби у пільговому розмірі, однак, воно може бути здійснено лише в рамках Закону № 2262-ХІІ.
Судом першої інстанції вірно вказано, що в пункті 1 зазначеного Порядку №  393 йдеться, що його приписи застосовуються для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», натомість позивач звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до  Закону № 1058-ІV, який не передбачає зарахування військової служби у пільговому відношенні до страхового стажу пенсіонера.
Колегія суддів звертає увагу, що категорія працівників, які мають право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, що призначаються згідно  Закону № 1058-IV, підстави та умови призначення таких пенсій, визначено в  статті 114 цього Закону, але позивач не відноситься до жодної з цих категорій.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач дія відповідно до чинного законодавства, в межах покладених на органи Пенсійного фонду повноважень та ознаки протиправності в його діях відсутні, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України  та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року - залишити без задоволення. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            М.І. Кобаль, 

                                                                                                     В.П. Мельничук