ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          07 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/1341/24	

Головуючий суддя І інстанції – Кучугурна Н.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 року в адміністративній справі №160/1341/24 за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області  про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -  

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області  про визнання протиправною та скасування постанови   про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004928 від 02.08.2023 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  було задоволено.
Визнано протиправною і скасовано постанову № 004928 від 02.08.2023 про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу, винесену Дмитром Слюсаренком виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека)  звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірна постанова була прийнята останнім з дотриманням приписів чинного законодавства, оскільки у водія позивача під час проведення перевірки був відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що   апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 02.08.2023 виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Дніпропетровській області винесена постанова №004928 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.
У постанові вказано, що ФОП ОСОБА_1 допущено порушення ст. ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ч.8 ст35 Закону України «Про дорожній рух», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №003069 від 11.07.2023 року (відсутність у водія   транспортного засобу, який перебував у користуванні позивача протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу).
Не погодившись з прийняттям наведеної постанови про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи відповідачем не надано доказів повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства одним із способів, установлених Порядком №1567, а саме під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності), що свідчить про протиправність спірної постанови.
Суд апеляційної інстанції  не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
В розумінні вимог статті 1 Закону України “Про автомобільний транспорт” автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно  ст.18 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою  організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Відповідно до статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлений їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 (далі - Порядок № 137) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації.
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації становить щороку.
Згідно з п. 16 Порядку № 137 обов`язковий технічний контроль транспортного засобу проводиться згідно з Технологічними вимогами до засобів перевірки технічного стану, обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу, затвердженими наказом Міністерства Інфраструктури України від 15.02.2012 № 106, і Вимогами до перевірки.
Відповідно до абзацу 1 пункту 18 Порядку № 137 у разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу виконавець складає протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу видається замовнику (водію). На вимогу замовника (водія) паперова копія виготовляється та видається на бланку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.
Приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону  штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконання ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).
Згідно п.  2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.           Пунктом 21 Порядку № 1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. 
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. 
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. 
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку № 1567).
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови була відсутність у водія   транспортного засобу, який перебував у користуванні позивача протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.
В свою чергу, будь-яких доказів на спростостування наведеного факту, позивачем, всупереч приписам ч. 1 ст. 77 КАС України, до суду подано не було.
Отже, оскільки протокол перевірки транспортного засобу є обов`язковим документом, що встановлює придатність транспортного засобу до експлуатації та підлягає видачі водію, то ненадання водієм позивача наведеного документу під час проведення рейдокової перевірки уповноваженими особами відопвідача є порушенням приписів ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що свідчить про правомірність спірної постанови.
Щодо посилань позивача на неповідомлення останнього про дату та час місце розгляду справи, як то передбачено п. 27 Порядку № 1567, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що пунктами 25, 26, 27 Порядку №  1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
З аналізу викладеного законодавства слідує, що Порядком №  1567 установлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Водночас, неявка суб`єкта господарювання на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення.
При цьому, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.06.2024 року по справі № 340/1617/22, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як видно з матеріалів справи відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області 19.07.2023 р. направив на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) повідомлення про розгляд справи разом з копією акту, що підтверджується трекінгом поштових відправлень з сайту Укрпошти (трекер рекомендовагого листа № 0600033510893), отже суб`єктом владних повноважень було виконано положення Порядку № 1567, а отже відсутність позивача під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не може бути самостійною підставрою для скасування спірної постанови.  
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає   задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) – задовольнити. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 року в адміністративній справі №160/1341/24 – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених  ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва