У х в а л а
6 серпня 2025 року
м. Київ
Справа № 757/41757/23
Провадження № 61-7443ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє Петришак Андрій Ярославович (далі - адвокат),
на постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2025 року
у справі за позовом скаржниці до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») про захист прав споживачів і зобов`язання вчинити дії та
в с т а н о в и в :
1.           У вересні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.
2.           У листопаді 2023 року скаржниця звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила:
-                   зобов`язати АТ «Універсал Банк» припинити незаконне нарахування скаржниці заборгованості за користування використаним кредитним лімітом на відкритому на її ім`я картковому рахунку №  НОМЕР_1 , що утворилась внаслідок проведення операцій (транзакцій) 18 листопада 2021 року;
-                   зобов`язати АТ «Універсал Банк» відновити залишок коштів на рахунку №  НОМЕР_1 до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 18 листопада 2021 року, тобто станом на 17 листопада 2021 року;
-                   стягнути з АТ «Універсал Банк» 50 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.
3.           9 грудня 2024 року Печерський районний суд м. Києва постановив ухвалу, згідно з якою залишив без розгляду первісний позов АТ «Універсал Банк». Того ж дня цей суд ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив частково позов скаржниці:
-                   зобов`язав АТ «Універсал Банк» припинити незаконне нарахування скаржниці заборгованості за картковим рахунком №  НОМЕР_1 відкритим на її ім`я, за користування використаним кредитним лімітом, що утворилась внаслідок проведення операцій (транзакцій) 18 листопада 2021 року;
-                   зобов`язав АТ «Універсал Банк» відновити залишок коштів на рахунку №  НОМЕР_1 , відкритому на ім`я скаржниці, до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 18 листопада 2021 року, тобто станом на 17 листопада 2021 року;
-                   стягнув із АТ «Універсал Банк» 6 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.
4.           21 травня 2025 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про відмову в задоволенні позову.
5.           12 червня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд», а 16 червня 2025 року поштою подав до Верховного Суду касаційні скарги (вх. № 19248/0/220-25 від 24 червня 2025 року та № 18009/0/220-25 від 18 червня 2025 року відповідно), у яких просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Оскільки обидві касаційні скарги є ідентичними, Верховний Суд розглядає їх як одну.
6.           Верховний Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
6.1.       Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
6.2.       Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
6.3.       Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
6.4.       Для цілей цього Кодексу малозначними справами справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
6.5.       Предметом позову є зобов`язання АТ «Універсал Банк» відновити залишок коштів на рахунку та зобов`язання відшкодувати шкоду. Ціна позову за вимогою про відшкодування моральної шкоди становить 50 000,00 грн, що не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (181 680,00 грн = 60 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»). З огляду на це за законом справа є малозначною. 
6.6.       З огляду на вказаний предмет, а також беручи до уваги зміст спірних правовідносин, складність справи та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, Верховний Суд вважає, що вона має незначну складність, не належить до винятків, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19, частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
6.7.       Скаржниця не обґрунтувала ні те, що її касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, ні те, що вона позбавлена можливості спростувати під час розгляду якоїсь іншої справи обставини, встановлені в оскаржених судових рішеннях у справі № 757/41757/23, ні те, що остання становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для самої скаржниці. Інакше кажучи, відсутнє обґрунтування випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
7.           Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
7.1.       Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
7.2.       Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
7.3.       «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
7.4.       Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
7.5.       Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь його позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною.
7.6.       Скаржниця подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, судові рішення в якій за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За наведених умов обмеження на поданнякасаційної скарги є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1.           Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів і зобов`язання вчинити дії.
2.           Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко