ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2025 р.                               Справа№ 910/4127/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Барсук  М.А.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Пономаренка  Є.Ю. 
 
при секретарі:          Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 про відмову у задоволенні заяви про забезпеченні позову
у справі №910/4127/25 (суддя Ягічева Н.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд"
до Консорціуму "Будівельно-дорожній консорціум"
про стягнення 7 665 112,35 грн, -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову
          
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Консорціуму "Будівельно-дорожній консорціум" про стягнення 7 665 112,35 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором на закупівлю робіт № 255КС-2024-СУБ від 24.12.2024 відповідач в обумовлений строк не здійснив повну та своєчасну оплату виконаних послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 7 665 112,35 грн.
26.05.2025 позивачем подано до Господарського суду міста Києва заяву забезпечення позову, у якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача в розмірі ціни позову - 7 665 112,35 грн, що знаходяться на будь-яких виявлених банківських рахунках Консорціуму "Будівельно-дорожній консорціум".

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі №910/4127/25 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд" про забезпечення позову відмовлено.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі №910/4127/25 та прийняти постанову, якою накласти арешт на грошові кошти в межах суми 7 665 112,35 грн, які належать Консорціуму "Будівельно-дорожній консорціум"
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- в проваджені господарських судів перебувають інші позови про стягнення з відповідача грошових коштів;
- ніяких платежів по укладеним з відповідачем договором позивач не виконує, ухиляється перераховувати вже отримані ним кошти від замовника будівництва;
- відповідач має організаційно-правову форму консорціуму, яка є тимчасовим статутним об`єднанням юридичних осіб для досягнення його учасниками спільної господарської мети. З цих підстав позивач вважає наявність ризику припинення діяльності відповідача;

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/4127/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 15.07.2025.

Позиції учасників справи

19.06.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Явка представників сторін

Представники сторін у судове засідання 15.07.2025 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлялись належним чином шляхом направлення процесуальних документів до електронного кабінету в системі ЄСІТС.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
А тому, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), враховуючи рекомендації, викладені у пункті 2.2. Правил організації ефективного господарського судочинства, затверджених рішенням загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 5 від 29.05.2024, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 15.07.2025 за відсутності представників сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Предметом позову у даній справі є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд" про стягнення з Консорціуму "Будівельно-дорожній консорціум" 7 665 112,35 грн заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором на закупівлю робіт № 255КС-2024-СУБ від 24.12.2024 відповідач в обумовлений строк не здійснив повну та своєчасну оплату виконаних послуг.
26.05.2025 позивачем подано до Господарського суду міста Києва заяву забезпечення позову, у якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача в розмірі ціни позову - 7 665 112,35 грн, що знаходяться на будь-яких виявлених банківських рахунках Консорціуму "Будівельно-дорожній консорціум".
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що позиція відповідача щодо погашення боргу є такою, що ставить під загрозу отримання коштів позивачем та існує ризик ухилення від сплати заборгованості у випадку прийняття судом рішення на користь позивача. 
Також, за твердженням позивача, в провадженні Господарського суду міста Києва перебувають і інші справи про стягнення заборгованості з відповідача за договорами; відповідач має організаційно-правову форму консорціум, при цьому, консорціум - це тимчасове статутне об`єднання юридичних осіб для досягнення його учасниками спільної господарської мети.
Відтак, з метою гарантування виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову, позивач вказує на наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 136, 137 ГПК України, виходив з того, що позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного  спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. 
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Відповідно до ч. 4  ст. 137 ГПК України  заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
В той же час, до заяви про забезпечення позову позивачем не надано жодних документів в підтвердження обставин того, що майно або кошти, які є у відповідача на момент пред`явлення позову, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
По суті, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.
Доводи позивача про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором не можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки під час вирішення такого питання обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, а не на стадії розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.
Наявність судових спорів за участю відповідача, на які посилається позивач, також не може бути підтвердженням наявності у відповідача наміру щодо ухилення від виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову у даній справі.
Стосовно доводів позивача, що з огляду на організаційно-правову форму відповідача - консорціуму, наявні ризики припинення діяльності відповідача, колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено факту вчинення відповідачем дій, які б підтверджували ризики припинення діяльності відповідача, як юридичної особи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Ні у заяві про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі, позивач не навів жодного доводу, що відповідач вчиняє дії, які направлені на ухилення від виконання майбутнього рішення у даній справі. 
Таким чином, з огляду на недоведеність належними та допустимими доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд" про забезпечення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі № 910/4127/25 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумимостобуд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі № 910/4127/25 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 у справі № 910/4127/25 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені за подачу апеляційної скарги, покласти на апелянта.
4. Матеріали справи № 910/4127/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у випадках, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.07.2025.

Головуючий суддя                                                            М.А. Барсук 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                Є.Ю. Пономаренко