УХВАЛА

24 червня 2025 року 
м. Київ
справа №990/220/25
адміністративне провадження №П/990/220/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів - Єресько Л.О, Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.,
розглянувши заяву представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука Андрія Володимировича від участі у справі №990/220/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, 
УСТАНОВИВ:
19 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції із позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії судів України, у якій просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року №87/зп-25 про затвердження кодованих результатів практичного завдання (кримінальна та цивільна спеціалізації), виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 відносно, ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними і скасувати п.п. 1, 2, 4 рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року №89/зп-25 Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), відносно ОСОБА_1 ;
- визнати ОСОБА_1 такою, яка успішно склала кваліфікаційний іспит з загальною кількістю балів 296,6, що є не меншим 75% максимально можливого балу кваліфікаційного іспиту та допустити до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів: Єресько Л.О., Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів. 
24 червня 2025 року від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшла заява про відвід судді Жука А.В. від розгляду цієї справи, обґрунтована тим, що Комісії відомо, що дружина судді Жука А.В. також брала участь у цьому ж конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23, тільки, на відміну від позивачки, з адміністративної спеціалізації і її участь була припинена на етапі складення кваліфікаційного іспиту з подібних підстав, що й у ОСОБА_1 . Відповідач указує, що хоча підстави позову дружини судді Жука А.В. не є тотожними до підстав у цій справі, проте вони охоплюються єдиними підставами прийняття оскаржуваних рішень Комісії в межах одного (єдиного) конкурсу, в процесі ухвалення яких Комісія керувалася єдиним нормативно-правовим підґрунтям.
Комісія звертає увагу на те, що конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами), є єдиною процедурою, що охоплює всі спеціалізації та проводиться за спільними умовами.
Указані обставини створюють підстави для сумніву у неупередженості судді Жука А.В та його безсторонності, оскільки наявність подібних правових підстав у обох позовах зумовлює об`єктивну ймовірність того, що оцінка одного з подібних до його дружини позовів (в яких, як і у позові його дружини, піднімається питання про порушення Комісією конкурсної процедури, невмотивованості оскаржуваного рішення Комісії та необґрунтованості виставлених балів) матиме вплив на суддю Жука А.В. під час розгляду цієї справи.
З урахуванням викладеного відповідач вважає, що суддя Жук А.В. не може брати участі у розгляді цієї справи, з підстав, визначених пунктами 2 та 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Перевіривши доводи указаної заяви Суд виходить із такого.
За правилами частини першої статті 40 КАС України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
За умовами пунктів 2, 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи ; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Перевіряючи мотиви, з яких виходило ВККС України, обґрунтовуючи заяву про відвід судді Жуку А.В., Верховний Суд зазначає, що надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій у цій справі, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.
Так, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Білух проти України», заява №33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що установлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.
Верховний Суд звертає особливу увагу на положення частини четвертої статті 36 КАС України про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. 
Проаналізувавши аргументи, на яких ґрунтується заява про відвід судді, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді Жука А.В. від участі у розгляді справи №П/990/220/25, оскільки відповідач не навів жодного факту прояву суддею поведінки, що могла б свідчити про упередженість чи наявність сумнівів у безсторонності у цій справі. Із зазначених у позовній заяві доводів та заявлених позовних вимог не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано указували б на можливу упередженість Жука А.В. , як судді, у справі, що розглядається, або його необ`єктивність при її розгляді чи заінтересованість у результаті її розгляду
Вища кваліфікаційна комісія суддів України не заявляє про обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду суддею Жуком А.В. цієї справи безсторонньо й неупереджено, чи про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, а доводи відповідача про те, що «…наявність подібних правових підстав у цьому позові та у позові дружини судді Жука А.В. зумовлює об`єктивну ймовірність того, що така обставина матиме вплив на суддю Жука А.В. під час розгляду цієї справи» є лише припущенням та не ґрунтується на належних і допустимих доказах.
Таким чином, наведені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, фактичні обставини не можуть об`єктивно свідчити про наявність достатніх підстав для відводу судді.
Відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. 
За таких обставин, з урахуванням приписів частини четвертої статті 40 КАС України, Верховний Суд, визнає необґрунтованою заяву Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука А.В.
Керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Заяву Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука Андрія Володимировича від розгляду справи №990/220/25 - визнати необґрунтованою.
2. Передати заяву Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука Андрія Володимировича до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви про відвід. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................
А.В. Жук
Л.О. Єресько
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко 
О.Р. Радишевська
Судді Верховного Суду