Унікальний номер справи 760/4545/25
Номер апеляційного провадження 33/824/4125/2025
Суддя суду першої інстанції Д. М. Кратко
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем    України
05 серпня 2025 року                                                                                                          місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року про притягнення
 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, 
адреса місця проживання та реєстрації: 
АДРЕСА_1 

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 24.04.2025 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови судді, встановленого ст. 294 КУпАП, який просив поновити.
Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клоптання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року. Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.
15.07.2025 ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, у якій вказує на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що його інтереси у суді першої інстанції представляв захисник Денисенко В. В., який зокрема і займався написанням апеляційної скарги на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року. Особисто ОСОБА_1 не був обізнаний про те, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови судді. Такий строк було пропущено ним через безвідповідальність захисника або через інші причини, що перешкоджали захиснику подати вчасно апеляційну скаргу на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, а тому ОСОБА_1 вважає, що йому безпідставно було відмовлено у розгляді апеляційної скарги.
У зв`язку із наведеним ОСОБА_1 просить повторно розглянути апеляційну скаргу на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, за результатами якої скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст 247 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч .2 ст.294 КУпАПпостанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.
Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.
У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною.
Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена суддею Солом`янського районного суду м. Києва 10.04.2025.
Відповідно до приписів ч.2 ст.294 КУпАПстрок на апеляційне оскарження вказаної постанови закінчився 20.04.2025.
Із апеляційною скаргою на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 вперше звернувся 22.04.2025, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, у поновленні якого було відмовлено постановою Київського апеляційного суду від 19.06.2025.
Повторно звертаючись до суду із апеляційною скаргою на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження вказував на те, що строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущений з поважних причин, оскільки його інтереси у суді першої інстанції представляв захисник, безвідповідальність якого призвела до пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року.
Однак, зазначені ОСОБА_1 обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, апеляційний суд вважає неповжними та відхиляє їх, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 271 КУпАПвизначено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Оскільки представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, а відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що захисник ОСОБА_1 був обізнаний про наявність оскаржуваної постанови та за умови його зацікавленості міг своєчасно оскаржити постанову суду першої інстанції протягом строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП. Зокрема апеляційний суд звертає увагу, що вперше апеляційна скарга на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року була подана направлена до суду засобами поштового зв`язку саме ОСОБА_1 , а не його захисником.
Будь-яких інших доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року апелянтом надано не було, а тому наведені ОСОБА_1 причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.
Ураховуючи вищезазначене, зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій та подання ним апеляційної скарги на постанову судді суду першої інстанції, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАПповернути особі, яка її подала.
 
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року з додатками повернути особі, яка її подала.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                         Л. Д.  Поливач