ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року 
м. Київ
справа №120/6994/24
адміністративне провадження № К/990/44063/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О.,  Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року (колегія у складі суддів Костюк Л.О.; Бужак Н.П., Кобаля М.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Історія справи
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Сьомого апеляційного адміністративного суду, що полягає у нерозгляді скарг від 27 жовтня та 28 грудня 2023 року; зобов`язати відповідача розглянути ці скарги та надати на них відповідь.
Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 03 червня 2024 року повернув позовну заяву особі, яка її подала.
Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2024 року визначено територіальну підсудність справи №120/6994/24 за Шостим апеляційним адміністративним судом.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15 липня 2024 року залишив апеляційну скаргу позивача без руху, а ухвалою від 10 вересня 2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року в цій справі.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали апеляційного суду
Ухвалою від 22 жовтня 2024 року Шостий апеляційний адміністративний суд, керуючись пунктом 2 частини першої статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №120/6994/24 з огляду на відсутність у поданій апеляційній скарзі підпису особи після викладу тексту.
Суд апеляційної інстанції, спираючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі №930/191/23, зазначив, що належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності), натомість апеляційна скарга, подана від імені ОСОБА_1 містить графічне відображення підпису, розташоване у лівому верхньому куті першої сторінки перед текстом зазначеної скарги та не підписана скаржником після викладу тексту цієї скарги.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження її розгляду.
Мотиви скаржника зводяться до того, що апеляційний суд керувався висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в ухвалі, а не постанові, відповідно, вони не є обов`язковими у значенні частини п`ятої статті 242 КАС України. Скаржник стверджує про обмеження його в праві доступу до суду, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Вважає, що апеляційний суд порушив принцип рівності сторін, допустив надмірний формалізм і непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, внаслідок чого порушив право скаржника на судовий захист.
Позиція інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу в установлений Верховним Судом строк не надходило.
Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року залишено без руху та надано заявникові строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору.
14 січня 2025 року на виконання вимог суду скаржник надіслав клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі частини другої статті 8 Закону України "Про судовий збір".
Ухвалою від 11 лютого 2025 року Верховний Суд звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року в цій справі та відкрив касаційне провадження за поданою позивачем касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року справу призначено до розгляду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та акти їхнього застосування
Відповідно до частини першої статті 296 КАС України апеляційна скарга подається у письмовій формі.
Згідно зі статтею 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:
1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;
2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;
3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
У розглядуваному випадку суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження за поданою позивачем апеляційною скаргою з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 305 КАС України, оскільки ця скарга не підписана скаржником після викладу її тексту, натомість графічне відображення підпису особи, яка її подала, розташоване перед текстом у лівому верхньому куті першої сторінки.
Скаржник зі свого боку вбачає в цьому прояв надмірного формалізму, що становить втручання у право доступу до суду.
Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду розглядала означене питання як виключну правову проблему у справі №930/191/23, та сформувала правову позицію, згідно з якою підпис на документі, зокрема на тому, з яким особа звертається до суду, має бути розташований після основного тексту документа для підтвердження дійсного волевиявлення особи та згоди з його змістом. Таке тлумачення норм процесуального права зумовлено тим, що підпис ідентифікує автора та слугує підтвердженням того, що особа, яка його підписала, ознайомлена з документом і погоджується з його змістом. В юридичному сенсі підпис є підтвердженням певної дії, угоди чи зобов`язання та надає документу юридичної сили.
Підписання документа перед його текстом, що зумовлено винятково невмотивованим власним бажанням заявника, а так само підписання процесуального документа в будь-якому іншому місці (але не наприкінці його) та надання такому документу юридичної сили (статусу підписаного) не узгоджуватиметься із завданням судочинства, оскільки викликатиме сумніви щодо його правових наслідків і дійсних намірів автора такого звернення.
Отже, належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності).
Велика Палата Верховного Суду також наголосила на тому, що такий підхід не звужує обсягу процесуальних прав учасників судового процесу, а створює підґрунтя для належного використання таких прав і запобігає їх зловживанню. У такому разі потреба в дотриманні завдання відповідного судочинства превалює над бажанням особи розташувати підпис в іншому місці, ніж під текстом його документа, особливо коли таке бажання не має переконливого обґрунтування.
Посилання скаржника на те, що вказані висновки Велика Палата Верховного Суду висловила в ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі №930/191/23, а не постанові, тому такі висновки є необов`язковими, колегія суддів відхиляє та повторює, що згадану ухвалу Велика Палата Верховного Суду постановила за наслідками вирішення виключної правової проблеми, що полягала в існуванні у практиці різних касаційних судів у складі Верховного Суду неоднакових підходів до прийняття апеляційний чи касаційних скарг, підпис апелянта/скаржника на яких розміщено не після викладу основного тексту, а в іншому місці.
В ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі №930/191/23 Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок щодо застосування норм права, а саме: «Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. Належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після викладення основного тексту цього документа чи відомостей про додатки до нього (у разі їх наявності)» й одночасно відступила від протилежних висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №120/11814/21-а, від 28 березня 2023 року у справі №120/2708/22.
Тож оскільки в ухвалі від 11 вересня 2024 року у справі №930/191/23 розв`язано виключну правову проблему та сформовано універсальні підходи до застосування норм права, які регулюють порядок підписання апеляційних і касаційних скарг, доводи скаржника про їхню необов`язковість є безпідставними.
Водночас колегія суддів ураховує, що згодом цей самий підхід Велика Палата Верховного Суду застосувала і в постанові від 13 лютого 2025 року в справі №120/6998/24.
Беручи до уваги наведене та зважаючи на враховані судом апеляційної інстанції висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані за наслідками розгляду виключної правової проблеми, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції постановив оскаржувану ухвалу від 22 жовтня 2024 року з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування немає. Доводи скаржника висновків апеляційного суду не спростовують.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року в справі №120/6994/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько 
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду