Справа № 127/23422/21
Провадження № 22-ц/801/1469/2025
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року	Справа № 127/23422/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Берегового О.Ю., Оніщука В.В., 
за участі секретаря судового засідання Литвин Ю.О., ОСОБА_1 та його представника – адвоката Мельника В.О., представника ОСОБА_2 – адвоката Безрученка Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Вячеслава Олександровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі житлового будинку та усунення перешкод в користуванні будинковолодінням,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року  ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 про виділ в натурі житлового будинку та усунення перешкод в користуванні будинковолодінням, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у шлюбі з 02.06.1991 року, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2018 року був розірваний. Також рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2020 року під час поділу спільного майна подружжя за  ОСОБА_2 визнано право власності на частку житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літера «А», з прибудовою літ. «а», загальною площею 123,9 кв.м., житловою – 45,8 кв.м., сараїв літ. «Б», «б», погрібу літера «В» з шиєю, вбиральні літ. «Г», навісу літ. «Д», огорож №1-№2, вигрібної ями №3. Зазначене домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,0858, кадастровий номер 0510136600:02:020:0279, власником якої є відповідач. Отже співвласником частини будинку є ОСОБА_1 .
Незважаючи на те, що будинок знаходиться у спільній частковій власності, ОСОБА_1 перешкоджає позивачу в користуванні її власністю, погрожує фізичною розправою, на підставі чого вона неодноразово зверталась в поліцію та прокуратуру. На сьогоднішній день вона позбавлена можливості користуватися житловим приміщенням та займає нежитлову кімнату-вітальню на першому поверсі будинку площею 30,1 кв.м. Разом з тим, відповідач чинить перешкоди у користуванні кухнею, ванною кімнатою та туалетом, шафою перекрив хід до житлових кімнат. Оскільки між ними не досягнуто домовленості про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, тому з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_2 змушена звернутись до суду з цим позовом та просила:
- виділити в натурі належну їй  частину житлового будинку згідно варіанту 1 додатку 2 (позначено як виділ  частки другому співвласнику) до експертизи, а саме: на І поверсі: тамбур «1-1» площею 4,8 кв.м., коридор «1-2» площею 10,6 кв.м., кухня «1-3» площею 12,8 кв.м., санвузол «1-5» площею 5,9 кв.м.; на ІІ поверсі: частина сходової клітини «1-6» площею 6,8 кв.м., санвузол «1-7» площею 6,1 кв.м., кімната «1-8» площею 15,7 кв.м., загальною площею 62,7 кв.м., а також господарські будівлі навіс «Д», хвіртка №2, яма вигрібна №3, частина паркану №1.
- виділити в натурі позивачу (на схемі як другому співвласнику)  частки земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1  площею 0,0858 га з кадастровим номером: 0510136600:02:020:0279 з урахуванням Варіанту 1 поділу будівель і споруд згідно з Додатком 5.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року позов задоволено.
Виділено в натурі ОСОБА_2   частину житлового будинку  АДРЕСА_1 , згідно з Варіантом 1 (Додаток №2) висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6882-6885/22-21 від 19.09.2024 року, згідно з яким ОСОБА_2  користується: на першому поверсі: тамбур «1-1» площею 4,8 кв.м., коридор «1-2» площею 10,6 кв.м., кухня «1-3» площею 12,8 кв.м., санвузол «1-5» площею 5,9 кв.м.; на другому поверсі: частина сходової клітини «1-6» площею 6,8 кв.м., санвузол «1-7» площею 6,1 кв.м., кімната «1-8» площею 15,7 кв.м., загальною площею 62,7 кв.м., а також господарські будівлі навіс «Д», хвіртка №2, яма вигрібна №3, частина паркану №1.
Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 1881,40 грн (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна гривня 40 коп.) грошової компенсації за відступ від ідеальних часток.
Виділено в натурі ОСОБА_2   частку земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1  площею 0,0858 га з кадастровим номером: 0510136600:02:020:0279 з урахуванням Варіанту 1 поділу будівель і споруд згідно з Додатком 5 до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6882-6885/22-21 від 19.09.2024 року.
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні будинковолодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 19 118,40 грн (дев`ятнадцять тисяч сто вісімнадцять гривень 40 коп.).
Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 9 967,80 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 80 коп.).
Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Мельник В.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким виділити в натурі по частині житлового будинку згідно 2-го варіанту висновку експерта судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи від 19.09.2024 року № 6882-6885/22-21. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_2  – адвокат Безрученко Д.П. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2018 року у справі №127/13815/18, яке набрало законної сили 28.07.2018 року, було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.06.1991 року за актовим записом № 1292 (т. 1 а.с. 7-8).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2020 року було визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літера «А», з прибудовою літ. «а», загальною площею 123,9 кв.м., житловою – 45,8 кв.м., сараїв літ. «Б», «б», погрібу літера «В» з шиєю, вбиральні літ. «Г», навісу літ. «Д», огорож №1-№2, вигрібної ями №3. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 9 605,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 800,00 грн у відшкодування витрат за послуги експертної оцінки. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя було відмовлено (Т. 1 а.с. 9-11). На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_2 24.11.2020 року зареєструвала право власності на свою частку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1 а.с. 17). 
Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №261802, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради №2500 від 04.09.2009 року 39 сесії 5 скликання,  ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0858 га, кадастровий номер 0510136600:02:020:0279, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована у  АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 18).
Згідно з актом №1 обстеження житлових умов сім`ї, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 15.01.2020 року комісією в складі заступника голови Асоціації ОСН м. Вінниці Вітенко І.М., голови комітету мікрорайону «Корея-1» Рамазанової Т.В., члена комітету мікрорайону «Корея-1» ОСОБА_3 , в будинку фактично проживає три особи, доступ до сараю ОСОБА_2 відсутній. Комісією обстежено частину будинку - І поверх, якою користується ОСОБА_2 , та встановлено, що остання користується допоміжним входом в будинок, який веде безпосередньо у житлову кімнату площею 30 м2, сходи не добудовані, не обладнані поручнями. В спільному користуванні ОСОБА_4 знаходиться кухня та санвузол на 1 поверсі. Житлова кімната ОСОБА_2 використовується як роздягальня, спальня, столова та місце для довготривалого зберігання овочів в зимовий період. Доступ ОСОБА_2 на ІІ поверх будинку відсутній, в зв`язку з блокуванням проходу до сходів шафою для роздягання та стаціонарно прикріплених до неї дверей, які можливо відчинити тільки з боку основного входу в будинок, яким користується ОСОБА_1 . Зі слів ОСОБА_2 вхід на ІІ поверх перекрито ОСОБА_1 15.09.2019 року. Висновок комісії: колишній чоловік з 15.09.2019 року самовільно обмежив доступ до частини будинку – сумісного майна подружжя без відповідних документів (т. 1 а.с. 19-20). Аналогічний акт було складено комісією також 30.09.2021 року, 19.01.2022 року, 10.10.2024 року (т. 1 а.с. 69, т. 2 а.с. 77, 78).
Вінницьким відділом поліції ГУНП проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №12019020010000745, яке розпочато 05.04.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України (т. 1 а.с. 21, 23). На бездіяльність працівників поліції позивач неодноразово подавала скарги (т. 1 а.с. 26, 27, 28).
Також зі змісту відповіді Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області вбачається, що протягом 2016-2020 років позивач 18 разів викликала працівників поліції за фактом конфлікту з колишнім чоловіком ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 30-31). При цьому, 17.08.2021 року звернулася до ГУ НП у Вінницькій області із письмовою заявою про вжиття заходів для припинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 32).
Згідно з повідомленням Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області від 02.10.2019 року звернення ОСОБА_2 з приводу непорозуміння із колишнім чоловіком ОСОБА_1 , які надійшли до ГУ НП у Вінницькій області 12.09.2019 року, 17.09.2019 року, при їх розгляді підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, а також для притягнення останнього до адміністративної відповідальності не встановлено (т. 1 а.с. 73).
Крім того, ОСОБА_2 двічі у 2019 році, 2021 році та 2022 році вживала дії з метою захисту своїх прав шляхом звернення до Вінницького міського суду Вінницької області із заявами про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 , що підтверджується рішеннями Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2019 року, 08.11.2021 року та від 26.04.2022 року, проте у задоволенні заяв судом було відмовлено (т. 1 а.с. 93-95, 96-103, 104-110).
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 має статус інваліда 1 групи загального захворювання та отримує пенсію з 16.08.1993 року, проживає в спірному житловому будинку, їй поставлений діагноз: розсіяний склероз, помірний нижній парапарез, виражені атактичні розлади, виражене порушення функції ходи та координації рухів, порушення функції тазових органів, стійкий цефалгічний синдром, порушення самообслуговування. Внаслідок захворювання позивач потребує: палиць, ходунків-рамки як засобів пересування, ортопедичного взуття та соціального працівника (т. 1 а.с. 4, т. 2 а.с. 63-68, 74-75). Розмір пенсії позивача становить 2 980,00 грн (т. 2 а.с. 76).
Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.09.2024 року за № 6882-6885/22-21 (т. 1 а.с. 178-216) виділити в натурі 1/2 та 1/2 рівні частки співвласників без відступу від даних часток не визнається за можливе. Тому провести розподіл об`єктів нерухомого майна даного домоволодіння можливо в частках наближених до часток співвласників в праві власності на спірне домоволодіння. Порівнюючи вимоги нормативно-правових актів чинних на території України в галузі будівництва, враховуючи частки співвласників в праві власності на нерухоме майно, складене плануванням приміщень житлового будинку з прибудовою та фактичне розташування господарських будівель і споруд, на розгляд суду запропоновано три технічно можливих варіанти поділу (виділу часток) домоволодіння АДРЕСА_1 , у співвідношенні наближеному до 1/2 та 1/2 частки, з визначенням розміру компенсації співвласнику частка якого буде менша після поділу, з рекомендаціями по проведенню будівельних та ремонтно-будівельних робіт з реконструкції.
Отже, з більш детального дослідження запропонованих експертом варіантів встановлено, що:
- за 1 Варіантом – компенсація першому співвласнику (відповідачу) 1/2 частки за відступ від частки в праві власності на домоволодіння складає 1881,40 грн;
- за 2 Варіантом – компенсація другому співвласнику (відповідачу)  частки за відступ від частки в праві власності на домоволодіння складає 99091,79 грн;
- за 3 Варіантом – компенсація першому співвласнику (позивачу)  частки за відступ від частки в праві власності на домоволодіння складає 117078,83 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що варіант 1 передбачає найменшу суму компенсації. Обираючи цей варіант позивач усвідомлювала свій обов`язок на компенсацію відповідачу відступу від часток та погодилась з ним. Також суд зазначив, що належними та допустимими доказами підтверджується факт порушення відповідачем прав позивача на користування спільним нерухомим майном, чинення ним перешкод, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні спірним будинковолодіням.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновкам суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК України).
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. 
У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Визначальним для виділу частки або поділу будинку, будівель, споруд, іншого нерухомого майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. 
Відтак, суд першої інстанції, визначивши перший варіант поділу житлового будинку, запропонований експертом, дійшов помилкового висновку, що саме цей варіант враховує інтереси кожного з співвласників. 
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що задовго до подання даного позову до суду між сторонами встановився порядок користування житловим будинком, зокрема весь перший поверх знаходиться у користування позивачки, а весь другий поверх знаходиться у користуванні відповідача.
Враховуючи вже роками встановлений порядок користування будинковолодінням, апеляційний суд вважає, що найбільш прийнятним варіантом виділу для сторін буде №2.
Доводи позивачки про те, що за другим варіантом поділу вона буде змушена сплатити відповідачу компенсацію за відступ від частки в праві власності на домоволодіння не відповідають дійсності, оскільки згідно з висновком експерта за другим варіантом виділу частки будинковолодіння, компенсацію за відступ від ідеальної частки в праві власності має сплатити саме відповідач на користь позивачки, а не навпаки.
Також суд першої інстанції не врахував, що позивачка за станом свого здоров`я не зможе в повній мірі користуватись другим поверхом будинку, а тому визначення порядку виділу частки будинковолодіння за 1 варіантом створить труднощі для неї у користуванні належною їй часткою домоволодіння.
Відтак, апеляційний суд, з урахуванням вимог законодавства та часток співвласників у спірному житловому будинку, приходить до висновку, що виділ в натурі часток житлового будинку згідно з Варіантом 2 висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6882-6885/22-21 від 19.09.2024 року, максимально наближений до ідеальних часток сторін та не потребує проведення робіт для здійснення такого поділу.
Згідно з усталеною судовою практикою при розгляді спорів про виділ спільного майна у натурі перевага надається такому способу, який дозволяє самостійно користуватись майном, не передбачає необхідності узгоджень або спільного використання інженерних споруд та реалізується без порушень прав та інтересів іншої сторони.
Поряд з цим, оскільки апеляційний суд приходить до висновку про необхідність обрання другого варіанту виділу частки житлового будинку, відповідно і доцільним буде виділ частки земельної ділянки саме за другим варіантом.
За таких обставин, враховуючи, що другий варіант забезпечить сторонам реальне, належне та самостійне володіння та користування майном без порушення інтересів обох сторін, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення та часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Вячеслава Олександровича задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі житлового будинку та усунення перешкод в користуванні будинковолодінням задовольнити частково.
Виділити в натурі ОСОБА_2   частину житлового будинку  АДРЕСА_1 , згідно з Варіантом 2 (Додаток №3) висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6882-6885/22-21 від 19.09.2024 року, згідно з яким ОСОБА_2 користується: на першому поверсі: частина коридору «1-2» площею 4,5 кв.м., кухня «1-3» площею 12,8 кв.м., вітальня «1-4» площею 30,1 кв.м., санвузол «1-5» площею 5,9 кв.м., а також господарські будівлі сарай «Б», сарай «б», погріб з шиєю «В», убиральня «Г», частина паркану №1.
Іншу частину будинковолодіння, а саме  частину житлового будинку  АДРЕСА_1 , згідно з Варіантом 2 (Додаток №3) висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6882-6885/22-21 від 19.09.2024 року: на першому поверсі: тамбур «1-1» площею 4,8 кв.м., частина коридору «1-2» площею 6,1 кв.м., на другому поверсі: сходова клітина «1-6» площею 7,8 кв.м., санвузол «1-7» площею 6,1 кв.м., кімната «1-8» площею 15,7 кв.м., кімната «1-9» площею 15,7 кв.м., кімната «1-10» площею 14,4 кв.м., а також господарські будівлі навіс «Д», хвіртка «№2», частина паркану №1 залишити за ОСОБА_1 .
Залишити у спільному користуванні  ОСОБА_2 та  ОСОБА_1  яму вигрібну №3.
Виділити в натурі ОСОБА_2   частку земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1  площею 0,0858 га з кадастровим номером: 0510136600:02:020:0279 з урахуванням Варіанту 2 поділу будівель і споруд згідно з Додатком 6 до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6882-6885/22-21 від 19.09.2024 року, позначену на план-схемі зеленим кольором.
Частину земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 , позначену на план-схемі жовтим кольором, залишити за ОСОБА_1 .
Частину земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 , позначену на план-схемі сірим кольором, залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2  99 091,79 грн (дев`яносто дев`ять тисяч дев`яносто одна гривня 79 коп.) грошової компенсації за відступ від ідеальних часток.
Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні виділеною їй частиною будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 19 118,40 грн (дев`ятнадцять тисяч сто вісімнадцять гривень 40 коп.).
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 9 967,80 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 80 коп.).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 16 липня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 О.Ю. Береговий
                                                                               В.В. Оніщук