ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 466/11802/21
провадження № 61-2260св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Третя львівська державна нотаріальна контора,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Брона Мар`яна Василівна, на постанову Львівського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Шандри М. М., Крайник Н. П., Левика Я. А., 
від 28 січня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У грудні 2021 року    ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем.
2.           Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 .
3.               ОСОБА_1 вказувала, що починаючи з 2008 року, і по день смерті ОСОБА_3 , вона проживала разом з ним у вказаній квартирі, що може підтвердити акт ЛКП «Балатон-409» від 02 червня 2021 року та показання свідків.
4.           Зазначала, що ОСОБА_3 не мав дітей, дружини, близьких родичів у м. Львові, а відтак, єдиною людиною, з якою він постійно проживав, вів спільний побут та мав спільний бюджет, була позивачка, з якою у спадкодавця фактично склались відносини, притаманні сім`ї.
5.            ОСОБА_3 мав хронічні серцево-судинні захворювання, переніс кілька інфарктів міокарда, потребував догляду та часто знаходився на стаціонарному лікуванні.
6.           Позивачка стверджувала, що саме вона допомагала ОСОБА_3 у лікуванні, догляді, прибиранні житла, готуванні їжі, ремонті квартири, в якій вони разом проживали. Також вона займалась організацією поховання ОСОБА_3 та несла відповідні витрати.
7.           Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її проживання із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років до дня смерті ОСОБА_3 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8.           Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року позов задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років до дня смерті ОСОБА_3 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
9.           Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував наявні у справі докази, зокрема, фотографії, на яких зображена позивачка із  ОСОБА_3 впродовж різних років життя, копії медичних документів ОСОБА_3 , показання свідків, та вважав, що надані докази підтверджують факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років до дня смерті ОСОБА_3 .
Короткий зміст постанови апеляційного суду
10.        Постановою Львівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.
11.        Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд врахував, що померлий ОСОБА_3 з 04 лютого 2002 року перебував із 
ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23 вересня 2019 року, що виключає можливість його перебування у фактичних шлюбних відносинах у цей же період.
12.        Також апеляційний суд звернув увагу, що ОСОБА_1 зверталась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту шлюбних відносин із ОСОБА_3 , у зв`язку з чим доводи позивачки у розглядуваній справі про те, що їхні із ОСОБА_3 відносини не мали характеру шлюбних, викликають обґрунтовані сумніви у їх правдивості.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13.        У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Брона М. В., просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14.        У лютому 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Брона М. В., подала касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року.
15.        Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у квітні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16.        Підставою касаційного оскарження судового рішення заявниця зазначає застосування апеляційний судом норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі 
№ 582/18/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України)..
17.        Звертає увагу, що у вказаній постанові Верховний Суд роз`яснив відмінності сфери застосування статей 74 СК України та 1264 ЦК України. Натомість апеляційний суд не врахував, що позивачка обґрунтовувала свої вимоги не статтею 74 СК України, а посилалась на статтю 1264 ЦК України 
Доводи особи, яка подала відзив касаційну скаргу
18.        У квітні 2025 року  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ільків Г. М., подала відзив на касаційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
19.        Вважає, що апеляційний суд правильно звернув увагу на перебування спадкодавця у зареєстрованому шлюбі, що виключає можливість його перебування в іншому шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах у цей же період.
Обставини справи, встановлені судами
20.         ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 . За життя 
ОСОБА_3 заповіту не склав.
21.        Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є племінниками померлого ОСОБА_3 та його спадкоємцями за законом. 
22.        12 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Третьої львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . На підставі заяви відповідача 
ОСОБА_3 нотаріусом заведено спадкову справу № 632/2021.
23.        08 жовтня 2021 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася відповідачка ОСОБА_2 .
24.        08 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала до Третьої львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
25.        Актом від 02 червня 2021 року, затвердженим директором ЛКП «Балатон-409», та складеним комісією в складі юриста ЛКП «Балатон-409» та майстрів дільниці, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Документів на право проживання у вказаній квартирі нею не надано, однак у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що проживала у квартирі із 
ОСОБА_3 з 25 квітня 2008 року і продовжує жити у квартирі і після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.        Крім того ОСОБА_1 у червні 2021 року у своїх письмових поясненнях на ім`я директора ЛКП «Балатон-409» зазначила, що проживала із ОСОБА_3 у цивільному шлюбі, здійснювала догляд за ним, здійснила його поховання, а після його смерті продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_1 , утримувати квартиру і оплачувати комунальні послуги. Ці письмові пояснення ОСОБА_1 підтверджені підписами сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
27.         ОСОБА_7 зверталася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту шлюбних відносин, в якій просила встановити факт шлюбних відносин між нею та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа № 466/6523/21). Постановою Львівського апеляційного суду від 16 червня 2022 заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
28.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
29.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
30.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
31.        Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
32.        Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
33.        Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
34.        Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
35.        Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
36.        У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
37.        При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
38.        Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
39.        Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах
від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17,
від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц, від 26 жовтня 2023 року у справі
№ 522/10701/20, від 25 червня 2024 року у справі № 125/1873/22, від 06 березня 2025 року у справі № 521/729/20, від 07 травня 2025 року у справі 
№ 283/2703/23.
40.        Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
41.        Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
42.        Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня
2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
43.        У справі, яка переглядається, апеляційний суд встановив, що померлий  ОСОБА_3 з 04 лютого 2002 року перебував із     ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23вересня 2019 року.
44.        Сімейним законодавством України передбачено принцип одношлюбності, який означає, що особа, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі не може одночасно законно перебувати в іншому шлюбі.
45.        Верховний Суд неодноразово звертав увагу не неможливість встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка у фактичних шлюбних відносинах, у період перебування одного з них у зареєстрованому шлюбі з іншою особою (див. постанови Верховного Суду від 17 червня 
2020 року у справі № 755/18012/16-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц).
46.        Отже апеляційний суд правильно вважав, що встановлення такого факту суперечитиме вимогам закону та моральним засадам суспільства. 
47.        Доводи ОСОБА_1 про те, що вона посилається на статтю 1264 ЦК України, а не статтю 74 СК України, на правильність висновків апеляційного суду не впливають.
48.        Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановити не просто факт проживання зі спадкодавцем, а саме факт проживання однією сім`єю. Тобто особа, яка заявляє відповідні вимоги та спадкодавець мають складати одну сім`ю.
49.        Дійсно, за змістом статті 3 СК України,сім`я не обмежується виключно подружжям чи особами, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, оскільки сім`я може створюватися не лише на підставі шлюбу, а й кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
50.        Водночас апеляційний суд правильно звернув увагу на суперечливу поведінку позивачки, яка, подаючи заяву у справі № 466/6523/21, а також у своїх письмових поясненнях у червні 2021 року, адресованих директору ЛКП «Балатон-409», стверджувала, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах («цивільному шлюбі») зі спадкодавцем ОСОБА_3 .
Як шлюбні відносини характеризували стосунки позивачки із 
ОСОБА_3 і свідки допитані в суді першої інстанції.
Крім того, подаючи нотаріусу заяву від 04 листопада 2021 року про прийняття спадщини, ОСОБА_1 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 .
Водночас в апеляційному суді, представник позивачки вже пояснювала, що відносини, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мали характеру шлюбних.
51.        Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21, на яку заявниця посилається у касаційній скарзі зазначав, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб, а саме чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. 
52.        Однак у розглядуваній справі не доведено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у період часу коли ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі, проживали спільно на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.
53.        З урахуванням встановлених обставин висновки апеляційного суду по суті вирішення спору не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21.
54.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
55.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
56.        Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
57.        Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
58.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржене судове рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 
ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Брона Мар`яна Василівна, на постанову Львівського апеляційного суду, залишити без задоволення.
2.           Постанову Львівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников